Справа № 305/3071/25
Суддя: Ластовичак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер305/3071/25
Провадження по справі 2-а/305/46/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., представника позивача Тулика І.І., представника відповідача Савуляка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі також позивач) 27.08.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РТЦК, відповідач), у якому просить скасувати постанову № 1225 від 31.05.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.08.2025 визначено головуючого суддю у справі Ластовичака В.Ю.

Ухвалою від 29.08.2025 позовну заяву залишено без руху, 09.09.2025 позивачем подано заяву про поновлення строку з відповідними доказами.

Ухвалою від 12.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку ст. 286 КАС України, призначено до розгляду на 19.09.2025, у зв`язку із поданням відзиву відкладено на 26.09.2025, коли суд провів розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08:30 год 06.10.2025.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень за неявку відповідно до повістки, надісланої засобами поштового зв`язку. Вважає притягнення необґрунтованим та недоведеним, так як він є батьком трьох дітей, про надіслання йому повістки відомо не було, так як 05.01.2024 офіційно виїхав за кордон, дружина постійно перебуває удома, однак листоноша не приносила жодної повістки. Про притягнення до відповідальності стало відомо лише 12.08.2025, після відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню штрафу, тому строк подання позову не пропущено.

У поданому представником відповідача Савуляком В.В. відзиві стверджено, що позовна заява не підлягає задоволенню. Передусім, позивач пропустив строк на її подання, так як постанова від 31.05.2025 надсилалась позивачу того ж дня супровідним листом за № 2970, так як не було реакції, то 03.08.2025 постанову передано до органів ДВС. Крім того, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки № 1547621 від 04.12.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.12.2024 о 9 год для уточнення даних, номер поштового відправлення 199. Вказана повістка була направлена засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 15.03.2025 як - адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 11.03.2025. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до положень законодавства, позивач вважається належним чином повідомленим про виклик, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 діяли виключно на підставі та в межах повноважень і у спосіб, визначений чинним законодавством України. Тому, покликаючись на статті 3, 7, 19, 72-77, 162, 242-246 КАС України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідь на відзив позивачем не подано.

Представник позивача Тулик І.І. у судовому засіданні ствердив, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності 31.05.2025, про що він дізнався з документів, які надійшли з Державної виконавчої служби, повістки про явку до РТЦК він не отримував, можливо такі повістки і направлялись, але позивачу не вручались, із 05.01.2024 він знаходиться за кордоном, куди виїхав офіційно на законних підставах, тому не був повідомлений належним чином. У справі наявне порушення статті 268 КУпАП, відповідно до якої постанова у справі про адмінправопорушення розглядається у присутності особи, чого у даному випадку не було. Вважає, що позивач не змінював місце свого постійного проживання, так як він лише тимчасово виїхав на сезонні роботи з метою забезпечення своєї сім`ї та відповідно не мав повідомляти про це відповідача. Просив скасувати постанову, закрити справу.

Представник відповідача Савуляк В.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, ствердив, що подана до суду позовна заява містить недоліки, зокрема неправильно зазначено назву суду - як Рахівський районний суд Івано-Франківської області, а також відсутні належні підстави для поновлення строків прийняття позову до розгляду, так як постанова від 31.05.2025 була направлена позивачу, про що є відповідні докази. Вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки йому надіслано повістку, яка повернулась із відміткою, що позивач не проживає за вказаною адресою. Про зміну місця проживання як військовозобов`язаний не повідомив РТЦК, чим порушує правила військового обліку, також не повідомив про наявну у нього відстрочку як у багатодітного батька і таку відстрочку не оформив у встановленому законом порядку. Ствердив, що позивач виїхав за межі України понад 20 місяців тому, що більше, ніж 6 місяців і тому вважається таким, що змінив постійне місце проживання, однак не повідомив про це. Просив відмовити у задоволенні позову.

На запитання головуючого повідомив, що докази про отримання позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.05.2025 у матеріалах відсутні, така постанова направлена звичайною кореспонденцією.

Заслухавши позивача, його представників, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.05.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

У постанові ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17.12.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки № 1547621 від 04.12.2025, надісланої засобами поштового зв`язку, номер поштового відправлення № 199, за якою йому належало з`явитись для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.12.2024 о 9 год. Вказана повістка була направлена засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 04.03.2025 як - адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 від 27.02.2025.

Протокол про адміністративне правопорушення за даним фактом не складався на підставі ч. 6 ст. 258 КУпАП.

Посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим УСЗН Рахівської РДА, стверджено, що ОСОБА_1 як батько має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, діти ОСОБА_2 , 2014 р.н., ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 2017 р.н.

Наявність у позивача трьох неповнолітніх дітей також підтверджено копіями свідоцтв про народження від 02.07.2014 серії НОМЕР_2 (дитина ОСОБА_2 ), серії НОМЕР_3 (дитина ОСОБА_3 ), серії НОМЕР_3 (дитина ОСОБА_4 ).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 09.06.2012, такий між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано 09.06.2012 виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, при цьому дружина змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Відповідно до відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , належному позивачу, він 19.01.2023 в`їхав на територію України, 05.01.2024 виїхав з території України.

Повісткою за № 1547621 від 04.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 викликано ОСОБА_1 для уточнення даних на 9:00 год 17.12.2025, вказана повістка з описом вкладення відправленням АТ «Укрпошта» за № 199 направлена отримувачу за адресою смт. Ясіня, вул. Андрія Костика, буд. 124, відправлення (конверт) містить відмітку «Повістка ТЦК».

Відсутність адресата за вказаною адресою підтверджується довідкою АТ «Укрпошта» Ф.20, доданої до повернутого ІНФОРМАЦІЯ_2 поштового відправлення, яка містить підпис працівника поштової установи та відбиток печатки з датою 27.02.2025.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2970 від 31.05.2025, постанова від 31.05.2025 за № 1225 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 направлена останньому.

До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Така норма є бланкетною (відсильною), тобто нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правило поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

У даному випадку, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, а абз. 7 ч. 3 ст. 22 вказаного Закону визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (далі - Порядок), визначено в тому числі і процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для, зокрема, уточнення своїх персональних даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання (п. 34 Порядку).

Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних (підпункт 2 пункту 41 Порядку).

З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків.

Розглядаючи доводи представника відповідача щодо пропущення позивачем встановленого законом 10-денного строку для звернення до суду з позовом, суд констатує, що це питання вирішено в ухвалі від 12.09.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, представник відповідача під час судового розгляду не довів протилежне, а саме, що позивач був повідомлений про накладення на нього адміністративного стягнення раніше, ніж органами Державної виконавчої служби 12.08.2025 під час примусового виконання постанови.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду із даним адміністративним позовом пропущено позивачем.

Також суд не вважає суттєвим порушенням описку, допущену відповідачем у назві суду, до якого подано позов, а саме зазначено Рахівський районний суд Івано-Франківської області замість вірного Рахівський районний суд Закарпатської області, оскільки фактично позов поданий у вірний суд, інші відомості (поштова адреса, адреса електронної пошти, номер телефона) зазначено правильно.

У протоколі про адміністративне правопорушення та у відповідній постанові зазначено про порушення позивачем норм законодавства про мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким передбачено обов`язок з`явитися за викликом до РТЦК.

Позивач ствердив (а відповідач не заперечив), що фактично він повістки не отримував, така йому не вручалась, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.12.2024 йому відомо не було, що узгоджується з матеріалами справи.

Разом з тим, із наведених вище положень законодавства вбачається, що позивач вважається повідомленим (оповіщеним) про виклик 27.02.2025, тобто із дня проставлення працівником поштової установи у поштовому повідомленні відмітки про його відсутність за місцем свого проживання.

Суд не бере до уваги доводи позивача про наявність у нього підстав для відстрочки від мобілізації станом на час винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, що оскаржується, оскільки такими доводами не заперечується необхідність явки до центру комплектування та соціальної підтримки за викликом.

Також суд не вважає порушенням винесення відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача без участі останнього.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо наявності у діях позивача порушень інших норм законодавства про мобілізацію, окрім зазначених у постанові від 31.05.2025, так як вони не були предметом розгляду під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема проживання його не за адресою направлення повістки, неоформлення відстрочки належним чином, відсутність реєстрації у додатку «Резерв+» тощо.

В інших питаннях щодо правомірності постанови, яка оскаржується, зокрема стосовно повноважень посадової особи, яка її винесла, дії в Україні особливого періоду, наявності/відсутності у позивача поважних причин для неявки за викликом, накладення адміністративного стягнення у визначених законом межах порушень не встановлено, у позовній заяві такі питання під сумнів не ставляться та судом детально не аналізуються.

Таким чином, із матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 вважається повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.12.2024 для уточнення даних у день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, тобто 27.02.2025, отже пізніше дати, на яку викликався (на понад два місяці), що не може вважатися належним оповіщенням.

За таких обставин, вбачаються порушення у діях ІНФОРМАЦІЯ_3 під час винесення постанови № 1225 від 31.05.2025, а у діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Хоча доводи такого змісту і не зазначені у позові, позивач та його представники на них не посилались, але на підставі ст. 2 КАС України суд враховує це з метою захисту прав фізичної особи та виконання завдань адміністративного судочинства, чим не виходить за межі позовних вимог.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність накладеного на позивача адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, скасувавши винесену відповідачем постанову та закривши провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням положень статті 139 КАС України сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає оплаті за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, однак із урахуванням клопотання представника позивача, суд залишає судові витрати за ним.

Керуючись статтями 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 1225 від 31.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК