Справа № 755/16457/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/615/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"06" жовтня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, та надано заявникові строк для усунення недоліків - не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до положень статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частини перша, п`ята статті 151 КАС України).

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 151 КАС України).

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 251 КАС України).

Водночас, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 251 КАС України).

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року про залишення позову без руху доставлено до електронного кабінету представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заремби В.А., 19 вересня 2025 року о 06-06 год., про що свідчить довідка від 19 вересня 2025 року про доставку електронного документу, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року про залишення позову без руху вручено позивачеві 19 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року (вхід. від 30 вересня 2025 року № 58383) представник позивач ОСОБА_1 - адвокат Заремба В.А., подала до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що відповідно до положень статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Постанову № 925 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті

210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31 березня 2025 року, позивач не отримував, при розгляді не був присутній, що підтверджується відсутністю дати, підпису, прізвища, власного імені, по батькові особи про отримання копії цієї постанови та доказів надіслання постанови поштою. Про постанову позивач дізнався 13 серпня 2025 року лише після накладення арешту на грошові кошти, що містяться на його рахунках, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 13 серпня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, тобто 13 серпня 2025 року.

ОСОБА_1 , не отримував від відповідача ні повістки, ні виклику, ні будь-якого іншого повідомлення про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, в тому числі і за три дні до такого розгляду. У протоколі від 29 березня 2025 року № 925 не зазначено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Більше того, оскаржувана постанова винесене без присутності позивача та на другий день після складення протоколу, тобто в порушення статті

277-2, 278 КУпАП.

19 вересня 2025 року представником позивача - адвокатом Зарембою В.А., зроблено та подано адвокатські запити до ІНФОРМАЦІЯ_1 та до АТ «УКРПОШТА».

22 вересня 2025 року на електронну пошту представником позивача отримано від АТ «УКРПОШТА» відповідь на адвокатський запит, з якої вбачається про неможливість отримання від оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» будь-якої інформаційної довідки про поштові відправлення на ім`я позивача за період після 31 березня 2025 року із зазначенням інформації про їх статус, в тому числі про причини повернення.

Також 26 вересня 2025 року представником позивача отримано від ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій відсутня інформація про повідомлення чи виклику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на розгляд протоколу від 29 березня 2025 року № 925, відсутні підтверджуючі документи, щодо способу та коли викликався/повідомлявся, на яку дату розгляду, та на яку адресу було направлено повідомлення про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також докази вручення ОСОБА_1 такого повідомлення.

З супровідного листа від 23 червня 2025 року № 02/4493 вбачається, що ОСОБА_1 була нібито направлена копія постанови від 31 березня 2025 року № 925 на адресу: АДРЕСА_1 , проте не надано жодного доказу, зокрема, опису вкладення до поштового відправлення № 653, з якого можна б було встановити, що позивачу була направлена саме постанова від 31 березня 2025 року № 925, а тому позивачем піддається сумніву, що така постанова направлялась, оскільки відсутні належні докази. Здійснивши перевірку статусу поштового відправлення № 653 встановлено, що поштове відправлення було прийняте 23 червня 2025 року у поштовому відділенні

№ 02094, 25 червня 2025 року поштове відправлення № 653 прибуло до потового відділення

№ 02167, а 09 липня 2025 року - повернуто відправнику, з чого вбачається, що поштовим оператором не було здійснено жодного повідомлення, жодної спроби вручення вказаного поштового відправлення позивачу ОСОБА_1 .

Отже, позивач не знав та не міг знати про наявність оскаржуваної постанови від 31 березня

2025 року № 925 до 13 серпня 2025 року (дата відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1), саме відповідач несе відповідальність за повідомлення особи, яка притягається до відповідальності, про час, місце та дату розгляду справи, також позивач не взмозі і не вправі контролювати роботу поштового оператора АТ «УКРПОТШТА», а тому причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом є поважними.

Вивчивши зміст заяви про усунення недоліків, суд зазначає таке.

Положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Оскаржувану постанову № 925 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП винесено 31 березня 2025 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження такої постанови тривав до 10 квітня 2025 року (включно).

Позов подано до суду 21 серпня 2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» (вхід. від

26 серпня 2025 року, № 49901), тобто з пропуском встановленого статтею 286 КАС України 10-денного строку звернення до суду з відповідної заявою.

До матеріалів позовної заяви долучено паперову копію військово-облікового документа ОСОБА_1 , сформованого за допомогою за стосунку «Резерв+», копію протоколу від 29 березня 2025 року № 925 про адміністративне правопорушення, копію постанови за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 31 березня 2025 року № 925, копію постанови головного державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бойченко С.В. від 13 серпня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та копії постанови від 13 серпня 2025 року про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, копію клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2025 року з розпискою про ознайомлення, копії адвокатських запитів від 19 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. № 2/05/2867) та до АТ «Укрпошта» (вих. № 19/09/25-4/2, відповідь на адвокатський запит від АТ «Укрпошта» та від ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію супровідного листа від 23 червня 2025 року вих. № 02/4493 з фіскальним чеком, паперову копію інформації із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку «Укрпошта» за номером поштового відправлення № 653.

Оспорювана постанова прийнята відповідачем 31 березня 2025 року та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, поштове відправлення військовозобов`язаним не отримано, перебувало на відділенні поштового зв`язку з 25 червня 2025 року по 09 липня 2025 року та повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 особисто був присутній при складенні протоколу від 29 березня 2025 року № 925 про адміністративне правопорушення, про інкриміноване правопорушення був обізнаний, копію протоколу отримав, про що свідчить розписка про отримання у відповідній графі протоколу. Також міститься розписка про роз`яснення його прав та про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, дата не зазначена, водночас позивач підтвердив ознайомлення шляхом проставлення особистого підпису.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, про що свідчать його письмові пояснення у протоколі у справі про адміністративне правопорушення. Поштові відправлення у відділенні АТ «Укрпошта» за місцем свого проживання не отримував, в тому числі від ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поряд з цим після 29 березня 2025 року ОСОБА_1 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитами про надання інформації про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, викладене свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний про факт притягнення його до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас обставини вчинення правопорушення заперечував, результатами розгляду справи не цікавився, будь-яких дій на отримання інформації, в тому числі засобами поштового зв`язку чи шляхом особистого звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1, не вчинив.

Верховний суд у постанові від 01 вересня 2025 року по справі № 990/98/25 зазначив, що особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд також звертає увагу представника позивача, що на стадії відкриття провадження у справі та вирішення питання про поновлення пропущеного адміністративного строку питання про правомірність чи неправомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складення протоколу та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення не досліджується.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник проти Росії», пункт 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивачем не наданого обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною четвертою статті 169 КАС України.

При цьому враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року № 9901/258/ (11-331заі20) про те, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 160, 161, 169, 248, 294 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Хромова