Справа № 240/583/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/583/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за січень 2024 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік відповідно до заяви вих. № 1127 від 01.03.2024;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 виплатити в повному обсязі додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях за січень 2024 року та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік відповідно до заяви вих. № 1127 від 01.03.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 до 02.07.2024. У період з 15.12.2023 по 05.02.2024 він брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України в районах бойових дій, зокрема в населених пунктах Терни, Кремінна, Синьківка та Макіївка. За січень 2024 року йому нараховано додаткову винагороду лише в розмірі 29550,00 грн замість належних 100000 грн. ОСОБА_1 також звертався із заявою про виплату матеріальної допомоги 01.03.2024, зареєстрованою за № 1127, але кошти не отримав. Він надсилав скарги 05.08.2024, на які отримав відповіді від військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 та від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.12.2024. У цих відповідях зазначено, що він не брав участі у бойових діях у січні 2024 року та не подавав рапорту на матеріальну допомогу. Позивач стверджує, що ці твердження не відповідають дійсності, оскільки його участь у бойових діях підтверджена довідкою від 10.07.2024 № 3217/убд.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 13.02.2025, відповідач зазначив, що за інформацією військової частини НОМЕР_1 у січні 2024 року позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях чи заходах із забезпечення оборони України. Рапортів щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн не подавалося, а позивач не включався до відповідних наказів командира. Щодо матеріальної допомоги відповідач стверджує, що ОСОБА_1 не подавав рапорту на її отримання, а 02.07.2024 за наказом № 190 він був переведений до військової частини НОМЕР_2 .

Представник позивача 03.03.2025 подав відповідь на відзив, у якій вказав, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях у січні 2024 року, що підтверджується довідкою від 10.07.2024 № 3217/убд, виданою військовою частиною НОМЕР_1 . Зазначає, що твердження відповідача про відсутність його участі у бойових діях є неправдивими. Щодо матеріальної допомоги стверджує, що подавав заяву 01.03.2024, зареєстровану за вих. № 1127, але вона не була розглянута до виключення позивача зі складу військової частини 02.07.2024.

У письмових поясненнях, поданих представником позивача 03.03.2025, повторно наголошено на участі у бойових діях у січні 2024 року, підтвердженій довідкою від 10.07.2024 № 3217/убд. Підкреслено, що заява на матеріальну допомогу була подана 01.03.2024 за № 1127, але не розглянута, хоча відповідач мав достатньо часу для розгляду заяви до переведення.

Ухвалою суду від 01.05.2025 провадження у справі зупинено з метою витребування доказів.

У зв`язку з неналежним виконанням попередньої ухвали ухвалою від 09.07.2025 судом провадження у справі поновлено, витребувано докази та повторно зупинено провадження у справі, яке поновлено ухвалою від 03.10.2025.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта взводу охорони роти охорони, що підтверджується копією військового квитка.

У період з 22.06.2023 по 28.08.2023, з 15.12.2023 по 05.02.2024 та з 10.02.2024 по 12.02.2024 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Терни Донецької області, Кремінна Луганської області, Синьківка Харківської області та Макіївка Луганської області, що підтверджується довідкою № 3217/убд від 10.07.2024, виданою командуванням військової частини НОМЕР_1 .

За січень 2024 року ОСОБА_1 було нараховано додаткову винагороду в розмірі 29550,00 грн.

Позивач вказує, що 01.03.2024 подав до військової частини НОМЕР_1 заяву про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, яка була зареєстрована за вхідним номером 1127, що підтверджується копією цієї заяви.

02.07.2024 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 190 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . На момент виключення виплата матеріальної допомоги за заявою від 01.03.2024 не була здійснена.

05.08.2024 позивач направив скаргу за вихідним номером ДШ 425/1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за січень 2024 року та невиплати матеріальної допомоги за 2024 рік.

У відповіді від 29.08.2024 № 133/7341 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що ОСОБА_1 у січні 2024 року не виконував бойових завдань згідно з бойовим розпорядженням, а також не звертався з рапортом про виплату матеріальної допомоги.

08.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідь на скаргу ОСОБА_1 листом № 117/ВихЗВГ/ НОМЕР_3 повідомило, що позивач не звертався з рапортом про виплату матеріальної допомоги за 2024 рік. У відповіді також зазначено, що 23.02.2024 ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за січень 2024 року в розмірі 29550,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі додаткової винагороди за січень 2024 року та матеріальної допомоги за заявою від 01.03.2024, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який наразі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Абзацом першим пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Тобто відповідно до пункту 1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.

У подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023.

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктом 17 якого визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання вказаних норм Міністр оборони України приймав відповідні рішення.

25.01.2023 Міністерством оборони України прийнято наказ № 44 "Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", яким Порядок № 260, доповнений розділом XXXIV, що визначає умови та порядок виплати додаткової грошової допомоги, згідно з п.п. 2 та 4 якого:

"2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань".

З аналізу вказаних нормативно-правових актів, що підлягали застосуванню на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Підставою для виплати такої збільшеної додаткової винагороди є відповідні накази командирів (начальників), а документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій; рапорт командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або у виконанні бойових (спеціальних завдань) завдань та довідки командира військової частини за формою, що затверджена відповідним додатком до рішення Міністра оборони України (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 № 912/з/29.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2024 № 3217/убд про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 у період з 22.06.2023 по 28.08.2023, з 15.12.2023 по 05.02.2024 та з 10.02.2024 по 12.02.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Терни Донецької області, Кремінна Луганської області, Синьківка Харківської області та Макіївка Луганської області.

Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 упродовж оспорюваного періоду брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Суд наголошує на тому що пунктом 2 Розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44) було визначено вичерпний перелік випадків та обставин, які у своїй сукупності є підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000 гривень.

Визначальними факторами для нарахування та виплати додаткової винагороди у вказаному збільшеному розмірі є сукупність таких факторів:

військовослужбовець бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії,

та при цьому:

перебуває безпосередньо в районі ведення (здійснення) бойових дій,

та при цьому:

виконує бойові (спеціальні) завдання.

Тобто у загальному розумінні мають одночасно існувати всі три наведені фактори щодо конкретного військовослужбовця. Лише в такому випадку він має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100000 гривень розмірі.

При цьому, у тому випадку якщо військовослужбовець виконує бойові завдання, але це відбувається поза визначеними районами ведення бойових дій, то він має право лише на додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень.

Аналогічно якщо військовослужбовець виконує бойові (спеціальні) завдання у районі ведення бойових дій, але при цьому не бере у таких діях безпосередню участь, у нього виникає право лише на додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень.

Отже, з`ясуванню в межах предмета доказування підлягає характер таких бойових (спеціальних) завдань та, відповідно, наявність чи відсутність підстав для виплати позивачу збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди.

Суд звертає увагу, що пунктом 3 Рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 (викладеного у формі телеграми) було визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У подальшому Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, прийнято рішення (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі Рішення № 912/з/29).

Пунктом 1 Рішення № 912/з/29 визначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частино (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань (військ) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 3 та 4 п. 3 Рішення № 912/з/29 наказано документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 Рішення № 912/з/29 наказано керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Пунктами 5 та 6 Рішення № 912/з/29 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, пункт 1 Рішення МОУ № 912/з/29 від 23.06.2022 роз`яснює термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі бойові дії або заходи). Під цим терміном розуміється виконання військовослужбовцем одного з таких завдань:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ сил оборони держави (визначених головнокомандувачем ЗСУ або начальником генштабу) в районі ведення бойових дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони чи наступу (контрнаступу, контратаки);

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ сил оборони безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на тимчасово окупованих територіях;

- завдань з оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на окупованих територіях;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів або запобігання спробам заволодіння зброєю чи технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп чи незаконних збройних формувань;

- завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- завдань з виявлення повітряних цілей у районах бойових дій;

- польотів у районах ведення бойових дій, ведення повітряного бою;

- заходів з виведення повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській чи річковій акваторії.

З позовної заяви вбачається, що фактично єдиною підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі позивач зазначає довідку військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2024 № 3217/убд про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Суд зауважує, що період, зазначений у вказаній довідці, не свідчить про фактичну участь у відповідних заходах протягом всього часу, оскільки довідка не містить конкретних дат, місць та видів залучення до безпосередньої участі у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови № 168 та Рішенням МОУ № 912/з/29 від 23.06.2022, а лише підтверджує період часу, під час якого військовослужбовець брав участь у певному комплексі заходів, що не відповідає встановленому Постановою № 168 пропорційному підходу до визначення розміру спірної додаткової винагороди. Отже, вказана довідка сама по собі не може слугувати належним доказом на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Довідка видана на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 № рз 283/20/к від 14.01.2024 № 55 т/к, рапорту командира підрозділу військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2024 № 1405.

Ця довідка не містить жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Також суд зазначає, що виконання бойових завдань та участь у бойових діях не є поняттями, тотожними безпосередній участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Судом з метою встановлення дійсних обставин справи витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях з 01.01.2024 по 31.01.2024, довідку про кількість днів безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій у період з 01.01.2024 по 31.01.2024, а також копії: бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, тощо. У разі якщо у вказаних документах містяться дані про інших осіб або інформація, яка не підлягає розголошенню, то надати її з виключенням таких відомостей.

На виконання ухвали суду відповідач надав, зокрема, рапорт вхід. № 813/1682 від 05.02.2024, яким у підпункті 62 пункту 1 сформульоване клопотання про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що в період з 01.01.2024 по 31.01.2024 позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи при цьому безпосередньо в районі ведення (здійснення) бойових дій та виконуючи бойові (спеціальні) завдання, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, суд зазначає таке.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, у тому числі й спірної винагороди, визначає вже згаданий Порядок № 260.

У відповідності до положень п. 1 розділу ХХІV Порядку № 260 військовослужбовцям, окрім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

За змістом п. 7 розділу ХХІV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, який передбачений в кошторисі Міністерства оборони України.

Як передбачено п. 9 розділу XXIV Порядку № 260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Аналізуючи викладене, варто зазначити, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Тобто обов`язковою передумовою для розгляду питання про надання такої допомоги є подання військовослужбовцем відповідного рапорту.

Позивач стверджує, що 01.03.2024 він звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік. На підтвердження цього доводу позивач надав копію заяви (рапорту) від 01.03.2024, на якій міститься відмітка «вих. № 1127 від 01.03.2024».

Відповідач факт подання такого рапорту заперечує.

Суд зауважує, що частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Водночас, обов`язок відповідача доводити правомірність своїх дій не є абсолютним і не звільняє позивача від обов`язку доводити ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, саме позивач повинен довести факт звернення до суб`єкта владних повноважень, оскільки саме це звернення, згідно з Порядком № 260, є юридичним фактом, що породжує у командира військової частини обов`язок розглянути питання про надання допомоги.

Оцінюючи надану позивачем копію рапорту, суд зазначає таке.

Порядок ведення діловодства, зокрема приймання, реєстрації та обліку документів у військових частинах, регулюється Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженою наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 № 40 (далі Інструкція № 40).

Згідно з загальними поняттями, що застосовуються у діловодстві:

- вихідний документ це службовий документ, що надсилається до адресата ( у даному випадку - військової частини) іншими юридичними чи фізичними особами. Автором документа йому може присвоюватися вихідний реєстраційний індекс (номер);

- вхідний документ паперовий або електронний документ, що надійшов від кореспондента При його отриманні служба діловодства військової частини-адресата ставить на ньому вхідний реєстраційний штамп із зазначенням дати надходження та вхідного реєстраційного індексу (номера).

Згідно з пунктом 2.7.8. Інструкції № 40 індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень індексів, які надаються документам під час їх реєстрації.

Для вхідних документів реєстраційний індекс складається з порядкового номера та індексу, що визначає групу документів в установі, наприклад: 777/нвгш, де 777 порядковий номер, нвгш індекс.

Надана Позивачем копія рапорту містить позначку «вих. № 1127». Індекс «вих.» (вихідний) за своєю суттю свідчить про реєстрацію документа у відправника, тобто цей індекс не може свідчити про те, що документ був отриманий та зареєстрований військовою частиною НОМЕР_1 .

Належним доказом подання рапорту до військової частини НОМЕР_1 була б копія цього рапорту з вхідним реєстраційним штампом військової частини НОМЕР_1 , який би містив дату отримання та вхідний номер. Також доказом міг би бути опис вкладення у цінний лист, якщо б рапорт надсилався поштою, або підпис уповноваженої особи служби діловодства на другому примірнику рапорту позивача.

Позивач, однак не надав жодного доказу, який би підтверджував факт реєстрації його рапорту саме як вхідного документа у військовій частині НОМЕР_1 . Сама по собі наявність у позивача копії документа з присвоєним вихідним номером не є доказом його отримання адресатом.

Натомість відповідач на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надав належним чином засвідчені копії сторінок журналу реєстрації вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за березень 2024 року.

Суд, дослідивши надані копії журналу, встановив, що протягом березня 2024 року, зокрема 01.03.2024, рапорт чи заява від ОСОБА_1 з питань виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у вказаному журналі не реєструвався. Запис за вхідним номером 1127 (як і за будь-яким іншим) щодо рапорту позивача відсутній.

Журнал реєстрації вхідної кореспонденції є офіційним документом, який ведеться у військовій частині і є належним та допустимим доказом, що підтверджує (або спростовує) факт надходження певних документів.

Також суд звертає увагу, що діапазон вхідних номерів за березень 2024 року складає проміжок з 2901 по 4398, тобто № 1127, про який зазначає позивач, знаходиться поза межами цієї нумерації.

Оцінюючи докази в сукупності, суд доходить висновку, що надана позивачем копія рапорту з відміткою «вих. № 1127» не є належним доказом подання цього рапорту до військової частини НОМЕР_1 , оскільки не містить відмітки про його отримання та реєстрацію відповідачем як вхідного документа. Натомість, надані відповідачем копії журналу реєстрації вхідної кореспонденції, який є офіційним документом обліку, спростовують доводи позивача про подання ним відповідного рапорту.

Таким чином, позивач не довів юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення у командування військової частини обов`язку розглянути питання про надання матеріальної допомоги, - факту подання рапорту у встановленому порядку.

Оскільки позивач не довів факту звернення до відповідача з відповідним рапортом, то в останнього не виник обов`язок щодо його розгляду, прийняття відповідного рішення та, як наслідок, виплати матеріальної допомоги.

Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 06 жовтня 2025 р.

06.10.25