Справа № 280/1650/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 280/1650/25
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Плеханова З.Б. розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства оборони України

Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду , а 20 березня -уточнена-надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач 1), військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 2), у якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1) визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України по виплаті військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового забезпечення не в повному обсязі за січень місяць 2025 року;

2) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити заборгованість у сумі 27727 грн;

3) визнати контракт, укладений між Міністерством оборони України та громадянином України ОСОБА_1 таким, що є припиненим;

4) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України укласти договір із громадянином України ОСОБА_1 про звільнення в запас за згодою сторін.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29 жовтня 2024 року він уклав контракт про проходження військової служби у ЗСУ із військовою частиною НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що перебуваючи у зоні бойових дій на першій ліній оборони, де перебуває 2СБ в/ч НОМЕР_1 додаткова винагорода військовослужбовцю становить 100000,00 грн. на місяць, та відповідно 3300,00 грн. на добу. Відповідно до вищенаведеного та виконуючи військовий обов`язок на першій лінії від 12.02.2025 року за попередній місяць, додаткова винагорода грошового забезпечення позивача повинна була нараховуватись за 19 діб попереднього місяця. Однак, відповідно довідки з банку, надходження на картковий рахунок позивача становлять тільки 63152,00 грн, тобто недоплата грошового забезпечення становить 27727, 00 грн.

Позивач вважає, що порушення умов контракту по виплаті грошового забезпечення військовослужбовців в неповному обсязі, а саме недоплата грошового забезпечення йому, як військовослужбовцю за січень місяць 2025 року у сумі 27727, 00 грн., є істотним порушенням контракту,

У зв`язку з вищенаведеним, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 26 березня 2025 року Запорізький окружний адміністративний суд відкрив провадження у цій справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у відповідності до ст.29 КАС України дану позовну заяву надіслано для розгляду до Закарпатського окружного адміністративного суду за підсудністю.

10 квітня 2025 року від відповідача 1, Міністерства оборони України до суду надійшов відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначив, що позивач вважає, що порушення умов контракту по виплаті грошового забезпечення військовослужбовців в неповному обсязі є істотним порушенням контракту, а саме недоплата грошового забезпечення мені ОСОБА_1 , як військовослужбовцю за січень місяць 2025 року у сумі 27727,00 грн.

Згідно з статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Наказ №260).

При цьому, п. 8 Розділу І Наказу №260 імперативно встановлено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Позивач військову службу у Міноборони не проходив отже питання щодо його грошового забезпечення має вирішуватися за місцем проходження військової служби.

У зв`язку з вищенаведеним просить суд відмовити у задоволенні позову.

15 квітня 2025 року від відповідача 2, Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Щодо позовних вимог в частині невиплати грошового забезпечення в повному обсязі за січень місяць 2025 року, представник відповідача зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2025 №11 головний сержант ОСОБА_1 вибув з пункт дислокації військової частини до району ведення бойових дій на території Україні січня 2025 року. А отже, днем прибуття до району веде бойових дій є 12 січня 2025 року, що відповідно стверджується самим позивача позовній заяві.

Враховуючи факт залучення позивача до несення служби в районі ведення бойових дій, командиром НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 відповідно до вищевикладених правових норм на І командира військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт з клопотанням про виплату додаткової винагороди, передбачу постановою KM України від 28 лютого 2022 року №168, відповідно до Порядку №260 наступному особовому складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 за січень 2025 року.

Зокрема, згідно пункту 1 рапорту за січень 2025 року командир батальйону просить виплати позивачу, ОСОБА_1 , який брав безпосередню участь у бонових діях в період з 25 січня по 31 січня 2025 року (7 днів) на підставі бойового наказу (бойового розпорядження) командира військової частини НОМЕР_1 №р-452 дск/кп від 15.01.2025 року, додаткову винагороду (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях) у розмірі 100 000 гривень.

Представник відповідача вказує, що на виконання наказу про додаткову винагороду за січень 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 21 лютого 2025 року було виплачено позивачу, додаткову винагороду за січень 2025 року в сумі 35161,29 гривні, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди за січень-лютий 2025 року від 11 квітня 2025 року №138/53/2130. З приміткою: сума зарахування може відрізнятися від нарахованої суми на величину утримань: військового збору, аліментів чи стягнень за виконавчим провадженням.

Щодо позовних вимог про визнання контракту муж Міністерством оборони України та позивачем таким, що є припиненим, та укладення договору про звільнення позивача у запас за згодою сторін, відповідач вказує, що незважаючи на вимоги чинного законодавства, позивач з рапортом про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 не звертався, документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби не надавав, відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби від командира військової частини НОМЕР_1 не отримував. Доказів вчинення таких дій так само ним не надано до суду. А отже, позовні вимоги про звільнення з військової служби є передчасними.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії., запропоновано відповідача надіти відзив на позов.

26 червня 2025 року від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов з додатками.

З 30 червня 2025 року по 04 серпня 2025 року головуюча суддя перебувала у щорічній відпустці.

30 червня 2025 року до суду повернулася ухвала , направлена позивачу на зазначену ним у позові поштову адресу із відміткою укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Обставини встановлені судом

29 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 з одного боку та Міністерством оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 з іншого боку, було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу. Контракт укладено строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2024 №324 старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 29 жовтня 2024 року №305-PС на посаду командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 жовтня 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та допущено до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2025 №11 головний сержанта ОСОБА_1 вибув з пункту дислокації військової частини до району ведення бойових дій на території України 11 січня 2025 року.

Відповідно до пункту 1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» встановлено виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн 00 коп. військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) відповідно до додатку 1 до цього наказу.

Додатком 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» визначено період, за який здійснити таку виплату, зокрема, головному сержанту ОСОБА_1 з 12.01.2025 по 24.01.2025.

Відповідно до Пункту 5 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» встановлено виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , які брали безпосередню участь у бойових діях або здійснювали заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) відповідно до додатку 5 до цього наказу.

Командир 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо виплати додаткової винагороди , передбаченої ПКМ № 168 від 28.02.2022 року 100 тис. грн. з розрахунку сім днів ОСОБА_5 з 25 січня по 31 січня на підставі бойового наказу (родпорядження) в/ч НОМЕР_1 № р-452дск/кп від 15.01.25 року та 13 днів суми 50 тис. грн за період з 12 по 24 січня 2025 року

Додатком 5 до цього наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Перелік особового складу військової частини НОМЕР_1 , що брав безпосередню участь у бойових діях" визначено період, за який здійснити таку виплату, зокрема, головному сержанту ОСОБА_1 з 25.01.2025 по 31.01.2025.

Відповідно до довідки «про нарахування та виплату додаткової винагороди за січень-лютий 2025 року» від 11 квітня 2025 року №138/53/2130, військовою частиною НОМЕР_1 , 21 лютого 2025 року виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду за січень 2025 року в сумі 35161,29 гривня. З приміткою: сума зарахування може відрізнятися від нарахованої суми на величину утримань: військового збору, аліментів чи стягнень за виконавчим провадженням.

Судом також встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2025 №1408/кп призначено службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_1 .

Пунктом 2 та 3 цього наказу службове розслідування доручено провести штаб-сержанту ОСОБА_6 в термін до 10 березня 2025 року, представити акт та матеріали службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про завершення проведення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_1 " від 08.03.2025 №1552/кп встановлено:

«…1. Службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1408/кп від 28.02.2025 року "Про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 головним сержантом Мателегою ОСОБА_7 ", вважати завершеним.

2. За порушення вимог статей 6, 11, 12, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та самовільне залишення військової частини, головного сержанта ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності після повернення до розташування військової частини НОМЕР_3 на підставі матеріалів даного службового розслідування.

3. Відповідно до вимог пункту 5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України від 07 червня 2018 року №260, головному сержанту ОСОБА_1 , командиру 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , щомісячну премію за лютий та березень місяць 2025 року не виплачувати.

4. Відповідно до вимог пункту 15 розділу ХХХIV порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07 червня 2018 року №260, головного сержанта ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , до наказу про виплату додаткової винагороди, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за лютий та березень місяць 2025 року не включати.

5. Заступнику командира 2 стрілецького батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 , копію акту службового розслідування та доданих до нього матеріалів по факту самовільного залишення частини (відсутність на місці несення служби) без поважних причин в районі виконання завдань за призначенням головного сержанта ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 направити на адресу Директора Територіального Управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 17.03.2025 головного сержанта ОСОБА_1 , який зарахований наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 березня 2025 року №83-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як таких, що самовільно залишили частину, увільнено від займаної посади і вважається таким, що знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

На підставі рапорту командира підрозділу (командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону) командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2025 року» від 06.03.2025 №1538/кп.

Пунктом 10 даного наказу встановлено не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 відповідно до додатку 10 цього наказу.

Додатком 10 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2025 року» від 06.03.2025 №1538/кп., визначено перелік особового складу військової частини НОМЕР_1 , який не набув права на виплату додаткової винагороди, зокрема і головний сержант ОСОБА_1 .

Мотиви та норми права застосовані судом

Щодо позовних вимог в частині невиплати грошового забезпечення в повному обсязі за січень місяць 2025 року та зобов`язання виплатити заборгованість у сумі 27 727 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1,2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до вимог пункту 1-1 Постанови КМ України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова КМ України №168) установлено, зокрема, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Пунктом 1-2 Постанови КМ України №168 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Положеннями пункту 2-1 Постанови КМ України №168 встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;

Суд звертає увагу, що в правовій нормі чітко встановлено обов`язковість двох умов виплати збільшеного розміру додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме:

- перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Тоді як всім іншим військовослужбовцям здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень.

Пунктом 17 Розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 зазначено, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Водночас, підпунктом 24 пункту 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 (далі - Положення №671) встановлено, що міністр дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Керуючись вищезазначеними нормативно-правовими актами, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченої Постановою КМ України №168, Міністерством оборони України видано наказ №44 від 25.01.2023, яким додано розділ ХХХІV до Порядку №260.

Відповідно до вимог пункту 2, 4, 10 розділу ХХХІV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до положень пункту 2, 8 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Окрім того, пунктом 15 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Як вище встановлено судом, відповідно до пункту 1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» встановлено виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн 00 коп. військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) відповідно до додатку 1 до цього наказу.

Додатком 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» визначено період, за який здійснити таку виплату, зокрема, головному сержанту ОСОБА_1 з 12.01.2025 по 24.01.2025.

Відповідно до Пункту 5 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» встановлено виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , які брали безпосередню участь у бойових діях або здійснювали заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) відповідно до додатку 5 до цього наказу.

Додатком 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №825/кп «Про додаткову винагороду за січень 2025 року» визначено період, за який здійснити таку виплату, зокрема, головному сержанту ОСОБА_1 з 25.01.2025 по 31.01.2025.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що військова частина НОМЕР_1 виплатила додаткову винагороду за січень 2025 року позивачу в повному обсязі виключно та в порядку, встановленим чинним законодавством, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині невиплати грошового забезпечення в повному обсязі за січень місяць 2025 року та зобов`язання виплатити заборгованість у сумі 27 727 гривень, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання контракту муж Міністерством оборони України та позивачем таким, що є припиненим, та укладення договору про звільнення позивача у запас за згодою сторін, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2, 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативноправовими актами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Згідно положень частини 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Водночас, в пункті 3 частини 5 статті 26 затверджено виключні підстави, за яких під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, а саме:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

- на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

- за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України), але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби;

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

ж) у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

з) у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя;

и) у зв`язку з визнанням військовослужбовця таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 цього Закону (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

і) через службову невідповідність (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

ї) у зв`язку з відмовою від проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України).

Відповідно до вимог пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

- військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

- військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиноюсиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

- виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

- утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

- необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

- якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

- якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

Пунктом 7 Положення про проходження військової служби встановлено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до вимог пункту 12 Положення про проходження військової служби встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Підпунктом 2 пункту 225 Положення про проходження військової служби встановлено, що під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема, у військових званнях до майстерсержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

Згідно вимог пункту 233 Положення про проходження військової служби військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд зазначає, що незважаючи на вимоги чинного законодавства, позивач з рапортом про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 не звертався, доказів звернення суду не надано, документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби не надавав, відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби від командира військової частини НОМЕР_1 не отримував. Доказів вчинення таких дій так само ним не надано до суду. А отже, позовні вимоги про визнання контракту муж Міністерством оборони України та позивачем таким, що є припиненим, та укладення договору про звільнення позивача у запас за згодою сторін, задоволенню не підлягають.

Судом враховано судову практику в аналогічних справах , зокрема постанову КАС ВС № 200/245/23 від 30.04.25 року.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його виготовлення в повному обсязі до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Судове рішення виготовлено 03 жовтня 2025 року , підписано та відправлено в ЄДРСР 06 жовтня 2025 року.