Справа № 620/8248/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/8248/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представник позивача Драчука В.В.,

представник відповідача Алієвої Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області та просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.05.2025 №-2516-UA0022285.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення від 01.05.2025 №-2516-UA0022285 винесено Головного управління ДПС у Чернігівській області, у порушення норм чинного законодавства та порушує його права.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач поштовим відправленням отримав від ГУ ДПС у Чернігівській області податкове повідомлення-рішення від 01.05.2025 №-2516-UA0022285, яким йому було визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за податковий період 2025 рік у сумі 30834,44 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює (визначає) Податковий кодекс України (абз. 1 п. 1 ст. 1 ПК України).

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Стаття 269 Податкового кодексу України розрізняє:

платників земельного податку, якими є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;

платників орендної плати, якими є землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з підпунктом 270.1.2. пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування орендної плати є земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

За правилами статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 288.7 статті 288 ПК України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

В свою чергу, за правилами пункту 285.1 статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. А за вимогами абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення- рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Також, в силу вимог пункту 287.1. статі 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частинами першою, другою статті 21 цього Закону визначено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Водночас, в силу положень Податкового кодексу України платниками орендної плати є землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пп. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п. 288.1 ст. 288 ПК України).

При цьому, в розумінні норм Податкового кодексу України, земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (пп. 14.174 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Таким чином, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, як одна з форм справляння місцевого податку плати за землю, сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди земельної ділянки, а сплата орендної плати є обов`язком орендаря, який кореспондується з його правом користування земельною ділянкою.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 400/1730/19.

13 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 (Орендар) та Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області (Орендодавець) було укладено договір оренди землі земельної ділянки площею 74,2492 га кадастровий номер :03:000:0008, цільове призначення для рибогосподарських потреб, яка розташована на території Бубнівщинської с/ради Прилуцького району Чернігівської області.

Інше речове право (право оренди земельної ділянки) було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, номер запису про інше речове право 19143670.

Разом з цим, згідно з п.6 договору оренди землі даний договір укладено на десять років. З огляду на те, що договір оренди землі був укладений 13 жовтня 2014 року, земельна ділянка орендодавцем передана орендарю за актом приймання-передачі 13 жовтня 2014 року, строк на який було укладено зазначений договір закінчився 13 жовтня 2024 року.

У відповідності до ст.31 ЗУ «Про оренду землі» та п.30 договору оренди землі від 13.10.2014 договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відтак, з 14 жовтня 2024 року відсутні будь-які підстави вважати позивача платником податкового зобов`язання з орендної плати на підставі договорів оренди.

У відповідності до п.24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, перелік яких встановлено цим же пунктом.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Таким чином земельна ділянка, яка була об`єктом оренди за договором оренди землі від 13.10.2014 року, вважається комунальною власністю Линовицької територіальної громади у межах якої розміщена земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0008.

29 травня 2025 року позивачем, Линовицькій селищній раді, було направлено лист про необхідність реєстрації за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0008 з метою подальшої реєстрації припинення в Державному реєстрі речових прав іншого речового права (права оренди).

06 червня 2025 року від Линовицької селищної ради надійшло повідомлення про те, що рішенням сесії Линовицької селищної ради від 06 червня 2025 року було вирішено прийняти у комунальну власність Линовицької селищної ради земельну ділянку загальною площею 74,2492 га, кадастровий номер :03:000:0008 з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб. Після набрання чинності рішенням селищної ради будуть здійснені заходи щодо державної реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку за Линовицькою селищною радою.

Інше речове право в Державному реєстрі речових прав було припинено у зв`язку з закінченням строку дії договору.

Проведення державної реєстрації - це лише офіційне визнання й підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, тому вона не може бути умовою набрання чинності договору та припинення його дії/ розірвання, в силу чого, зобов`язання припиняється з моменту припинення договору. При цьому згідно п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки.

Зобов`язання ОСОБА_1 сплачувати орендну плату за землю припинено одночасно з припиненням відповідного договору оренди землі з закінченням строку його дії 13 жовтня 2024 року.

Отже, у відповідача відсутні правові підстави для нарахування позивачу орендної плати за податковий період 2025 року.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин, висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Протиправне прийняття податкового повідомлення-рішення, вказує на порушення прав позивача як добросовісного платника податків та необхідність захисту таких порушених прав від протиправних дій суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.2 ч.2 ст.245 КАС України встановлено у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Наведені обставини та докази на їх підтвердження доводять наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.05.2025 №-2516-UA0022285, що є ефективним способом захисту та відновлення порушеного права позивача.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.05.2025 №-2516-UA0022285.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 06 жовтня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ