Справа № 640/16948/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Справа№640/16948/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна

до Київської митниці,

про визнання протиправним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Позивачем до позову долучено клопотання щодо строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, де він зазначив, що позивач у цій справі оскаржує рішення, яке прийняте з питань державної митної справи, то з урахуванням положень статті 29 Митного кодексу України строк на їх оскарження визначається згідно із вимогами Кодексу адміністративного судочинства України та становить шість місяців. Наведена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 826/13159/17, яку суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

При цьому позивач зазначає, що ним була застосована процедура адміністративного оскарження Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року і те, що позивач не отримував оригінал зазначеного рішення.

Крім того, позивач посилався на правові висновки, викладені постанові Великої Палати від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, у наступних постановах Верховного суду по справі: від 27 травня 2021 року у справі № 826/13159/17, від 18 червня 2020 року у справі № 805/1536/17-а, від 07 червня 2018 року у справі № 813/1276/16.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Київською митницею було відмовлено декларанту ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» у митному оформленні товару.

Підставою для відмови в митному оформленні було прийняте відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Відповідачем скориговано митну вартість товару, застосований другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару на загальну суму (фактурну вартість товару) - у валюті EUR за курсом 30,9221 - 9642,08 (сума у грн 298153,36).

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною 8 вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких зазначений у частині 2 статті 53 МК України.

Вважає необґрунтованим відхилення відповідачем наданого позивачем прайс-листа, оскільки приписами чинного законодавства України не передбачені вимоги до змісту такого документа як прайс-лист, а тому виробник (продавець) може його формувати відповідно до власної комерційної політики.

Ненадання документів, які відсутні у декларанта, не свідчить про неналежне і виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах. Вважає не доведеними заяви відповідача щодо неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року слідує, що відповідач не надав належної і оцінки поданим документам позивача та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості. Водночас, позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

У відповідача під час винесення Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року не було достатніх підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Ухвалою від 06 жовтня 2022 року Окружного адміністративного суду м. Києва позовна заява позивача була залишена без руху.

07 листопада 2022 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/16948/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25 листопада 2022 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, від відповідача 25 листопада 2022 року до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Щодо клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, то відповідач вважає, що позивачем не дотримані строки звернення до суду, зазначивши наступне.

Оспорюване Рішення про коригування митної вартості товару № UA100320/2021/000046/2 було прийнято митним органом 03.12.2021.

03.12.2021 декларант, ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА, ознайомлений із вказаним рішенням.

03.05.2022 на адресу митного органу надійшла скарга ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА від 03.05.2022 № 03/05/1СК (вх. митниці № 10057/13/ЕЗ) на вищезазначене рішення про коригування митної вартості товару.

За результатами розгляду скарги митницею листом від 17.05.2022 № 7.8- 4/28.10/13/8582 повідомлено позивача, що відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Митного кодексу України вимоги до форми і змісту скарг та інших звернень громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян визначаються Законом України Про звернення громадян та цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 МК України, скарга підприємства має містити всі необхідні реквізити цього підприємства та бути підписана керівником зазначеного підприємства або особою, яка виконує його обов`язки. Якщо інше не передбачено законом, скарги підприємств подаються і розглядаються у такому самому порядку і в ті самі строки, що і скарги громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про звернення громадян, скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.

Таким чином, позивачу за результатами розгляду скарги направлено відповідне рішення, згідно з яким триваюча збройна агресія російської федерації проти України не може бути аргументованою підставою поновлення строків для подання скарги у зв`язку з тим, що строк подання скарги сплинув 03.01.2022, а воєнний стан в Україні введено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022.

З посиланням на частину 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, а також частини 4 цієї ж статті, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Рішення за результатами розгляду скарги ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА № 4/28.10/13/8582 було вручено позивачу за довіреністю 20.05.2022, що підтверджується відомостями із офіційного сайту поштового оператора Укрпошта в ході перевірки статусу відстеження за трек-номером відправлення.

05.10.2022 ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА звернулося з адміністративним позовом до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування зазначеного вище рішення про коригування митної вартості товару.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду сплинув 19.08.2022, а отже позивачем пропущений строки звернення до суду, визначені ч. 2, ч. 4 ст. 122 КАС України.

В обґрунтування своїх заперечень щодо відмови у задоволенні позовних вимог відповідач зазначив наступне.

Під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 01.12.2021 №UA100320/2021/298046 встановлено, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості та за результатом аналізу наданих декларантом при митному оформленні митної декларації документів, встановлено, що надані документи не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості, а саме:

1) в наданому документі в якості прайс-листа виробника від 30.11.2021 відсутня інформація щодо умов оплати, умов поставки, можливих знижок відповідно до яких можуть використовуватись вказані ціни на продукцію; даний документ надано тільки на конкретну партію та не містить всього асортименту продукції продавця, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994);

2) згідно в висновком ДП «Держзовнішінформ» від 30.11.2021 № 11/171 експертом здійснено лише моніторинг контрактних цін та як джерело зазначено веб-посилання. В експертному висновку відсутня інформація щодо: методики, відповідно якої проводиться експертне дослідження; найменування виробників аналогічної продукції; відповідність ціни на товар кон`юнктурі ринку в країні продажу; додатків із зображенням з вказаних веб-посилань (скріншот, роздруківка тощо), що містять цінову інформацію про товари на день проведення цінового дослідження.

Враховуючи, що документів, які передбачені положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 декларантом при митному оформленні надані не у повному обсязі, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку правильності обчислення складових митної вартості. Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до ч. 2 та 3 статті 53 Кодексу позивачу необхідно було подати протягом 10 календарних днів додаткові документи, згідно до переліку передбаченого цією статтею.

Декларантом 02.12.2021 було додатково надано документи від 15.11.2021 № б/н, від 18.11.2021 № б/н та від 22.11.2021 № PRF-FS-000833/21, які складені іноземною мовою без надання перекладу, що унеможливлює здійснення перевірки відомостей зазначених у цих документах.

Листом від 03.12.2021 № б/н декларант повідомив, що надати інші додаткові документи не має можливості.

Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів вищими рівнями митної вартості.

Відповідно до положень статті 55 МКУ, здійснено коригування митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації для визначення митної вартості, митні декларації: від 30.11.2021 №UA100380/2021/31731, від 24.11.2021 № UA 500020/2021/221150.

Враховуючи вищевикладене, та те, що декларантом не надано у повному обсязі додаткові документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 03.12.2021 № UA100320/2021/000046/2 за резервним методом відповідно до статті 64 Кодексу.

Різниця між платежами, які заявлялися декларантом до винесення рішення та платежами, які повинні бути сплачені у зв`язку з винесенням рішення склала 123213,72 грн.

Після здійснення коригування митної вартості, товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до пункту 7 статті 55 Кодексу за митною декларацією від 04.12.2021 № UA100320/2021/298266.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року, та яким Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований та припиняє здійснення правосуддя.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На підставі п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/16948/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

Ухвалою від 28 березня 2025 року суд прийняв до розгляду адміністративну справу № 640/16948/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна до Київської митниці, про визнання протиправним та скасування рішення, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 07 квітня 2025 року суд витребував у Київської митниці докази вручення (отримання) позивачем Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року, письмові пояснення щодо вручення копії (оригіналу) зазначеного Рішення позивачу, зобов`язав позивача надати суду письмові пояснення щодо отримання (не отримання) оригіналу (не оригіналу, копії) оспорюваного рішення або доведення його до позивача у будь-який інший спосіб.

Витребувані документи зобов`язав надати до суду в 5-денний строк з моменту отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку шляхом надсилання на електронну поштову скриньку суду: або за допомогою засобів Підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

14 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого останній зазначив, що у відповідності до Автоматизованої системи митного оформлення АСМО «Інспектор2006» рішення про коригування митної вартості від 03.12.2021 №UA100320/2021/000046/2 направлене електронним повідомленням декларанту ТОВ "Грозбер Україна" о 12:25:47 03.12.2021 та отримано ним о 12:29:02 03.12.2021.

Також надав докази вручення (за його позицією) щодо направлення / отримання декларантом позивача ТОВ "Грозбер Україна" Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.12.2021 р. № UА100320/2021/000046/2 - у вигляді витягу «прінт - скріну» (знімку) екрана з електронним повідомленням, як доказом вручення (отримання) позивачем вказаного вище рішення із програми АСМО «Інспектор 2006», в якій здійснюється митне оформлення товарів.

Повідомив суд, що декларантом представником ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» після винесення оскаржуваного рішення було проведено митне оформлення товарів за електронною МД від 06.12.2021 № UА100320/2021/298266 та в якій в графі 44 «Додаткова інформація/ оформлені документи» саме під кодом 1501 зазначено рішення № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021. Також проінформував суд, що відповідно до п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларації» - електронна митна декларація вважається оформленою за наявностi внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі, тому відповідно подальше митне оформлення МД від 06.12.2021 № UА100320/2021/298266 декларантом представником ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» з використанням оскаржуваного рішення товару є доказом вручення (отримання) зазначеного Рішення позивачу.

Крім того, 14 квітня 2025 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, у яких він надав пояснення щодо оформлення електронного документів із застосуванням електронного підпису та додатково зазначив, що Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року було надіслано позивачу через програму АСМО «Інспектор 2006».

Таким чином, Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року - ні поштою, ні з накладенням кваліфікованого електронного підпису позивачу так і не було відправлено відповідачем.

Програма АСМО «Інспектор 2006» застосовується для здійснення митного оформлення товарів.

Звернув увагу суду, що на самому тексті Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року відсутні - Підпис, ПІБ, декларанта, що отримав Рішення митного органу, дата отримання (чч/мм/рік).

15 квітня 2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 21 серпня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна до Київської митниці про визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Надав позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

25 серпня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку.

В означеній заяві представник позивача зазначив наступне.

З 19.05.2022 по 19.06.2022 року (включно) директор ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» перебував у відрядженні: у Житомирській, Хмельницькій, Івано-Франківській, Тернопільській, Львівській областях, його відсутність підтверджується Наказом про відрядження № 3-відр/тим від 18.05.2022 року

З 21.06.2022 по 20.07.2022 року (включно) директор перебував у відрядженні, у Вінницькій, Черкаській, Полтавській, Дніпропетровській областях, його відсутність підтверджується Наказом про відрядження № 4-відр/тим від 20.06.2022 року (наказ додається). З 22.07.2022 по 22.08.2022 року (включно) директор відбув у відрядження до Сумської та Харківської областей, його відсутність підтверджується Наказом про відрядження №5-відр/тим від 21.07.2022 року.

З 21.06.2022 по 20.07.2022 року (включно) директор перебував у відрядженні, у Вінницькій, Черкаській, Полтавській, Дніпропетровській областях, його відсутність підтверджується Наказом про відрядження № 4-відр/тим від 20.06.2022 року (наказ додається). З 22.07.2022 по 22.08.2022 року (включно) директор відбув у відрядження до Сумської та Харківської областей, його відсутність підтверджується Наказом про відрядження №5-відр/тим від 21.07.2022 року.

Відрядження директора були спричинені тим, що ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» була задіяна у виконанні мобілізаційних завдань (замовлень) для Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань, а саме як Постачальник, здійснювала і здійснює поставку запчастин та комплектуючих до техніки, надавала і надає послуги з технічного ремонту (сервісного обслуговування) техніки, обладнання для потреб ЗСУ та інших державних підприємств критичної інфраструктури. Перебуваючи у відрядженнях по регіонах України, у зв`язку з військовим станом, спричиненим повномасштабним вторгненням РФ на територію України (а саме - діями спричиненими державою агресором: ракетними ударами, балістичними обстрілами, атаками безпілотниками та ін.) було у великій мірі порушені ланцюгові зв`язки нашої держави, що вплинуло на неможливість здійснювати дистанційну роботу директором підприємства (через відсутність доступу до мережі інтернет, відсутність електроенергії та ін.). Таким чином, під час відряджень, були перешкоди та труднощі, які унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини не залежали від волі позивача (директора - особи, яка подає позов). ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» й до сьогодні продовжує виконувати мобілізаційні завдання для потреб ЗСУ, є критично важливим підприємством (Рішення про критичність № 921 від 14.02.2025, видане Міністерством аграрної політики та продовольства України). Отже, враховуючи встановлені обставини можна дійти висновку про те, що позивач, не мав можливості своєчасно подати адміністративний позов. ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» (Код ), в особі директора Кедеса Олександра Олександровича, діючого на підставі Статуту (який одночасно є і кінцевим бенефіціарним власником/засновником, і директором вищевказаного підприємства, та відповідальним за підготовку, збір, подачу, підписання документів) не мала можливості своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права, у зв`язку з перебуванням директора підприємства у відрядженнях та обставин які від нього не залежали та унеможливлювали його підготувати та подати своєчасно позов до суду, тому просив суд, поновити строки звернення до суду, щоб не втратити своє законне право на звернення до суду за захистом порушених прав, і у даному випадку оскаржити Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Звернув увагу суду, що згідно установчих документів, зокрема Статуту підприємства, протоколу та наказу про призначення, в ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» вся господарська діяльність ведеться за підписом, всіх документів, директора як керівника підприємства. А отже, директор ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» Кедес Олександр Олександрович є головним підписантом документів, в наказах про відрядження було зазначено «Право підпису документів ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» лишаю за собою».

У період з 12 травня по 19 травня 2025 року, з 22 серпня 2022 року по 12 вересня 2025 року суддя знаходився у щорічній відпустці.

Ухвалою від 18 вересня 2025 року суд продовжив судовий розгляд справи.

Ухвалою від 18 вересня 2025 року суд витребував у позивача перекладені на державну мову та засвідчені належним чином докази, які були складені на іноземних мовах та надавались митному органу при митному оформленні товару і надані у якості доказів стороною позивача до позову, з дотриманням державних стандартів діловодства розміром шрифту 12-14.

Крім того, суд зобов`язав позивача надати до суду письмові пояснення які саме документи були надані ним митному органу при митному оформленні, а також які були надані додатково.

Витребувані документи зобов`язано надати до суду в 10-денний строк з моменту отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку шляхом надсилання на електронну поштову скриньку суду: або за допомого засобів Підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

24 вересня 2025 року через підсистему Електронний суд позивачем були надані письмові пояснення та перекладені з польської мови на українську документи, що надавались позивачем до митного оформлення та додатково надані документи митниці.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд установив наступне.

22.11.2021 року між компанією WPS Sp.z o.o (Продавець) та позивачем (Покупець) був укладений Контракт № 22112021 (мова Контракту- російська, англійська).

У відповідності до п.1.1 Контракту Продавець продає, а Покупець придбає Товар на умовах, в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Ціна на товар визначається у євро (EURO) (п.2.1 Контракту).

Оплата товару здійснюється шляхом переводу повної вартості відповідного Додатку, на умовах викладених у ньому до Контракту на рахунок Продавця (п.3.1 Контракту).

Відповідно до Додатку № 1 до Контракту № 22112021 вказаний Список товарів, які постачаються Продавцем у кількості 16 артикулів:

1. Артикул 9G7013616, Шина колеса 550/60 - 22.5" , шт. -8, ціна (євро) прайс - 94,61, сума 756,88.

2. Артикул 9G7014028, Диск колеса GREY COLOUR 22,5х20, шт. -20, ціна (євро) прайс - 43, сума 860,00.

3. Артикул 9G7014014, Диск колеса 16.00X22.5 00"", шт. -25, ціна (євро) прайс - 42,50, сума 1062,50.

4. Артикул 9GR7014014, Диск колеса 16.00X22.5 00"", шт. -19, ціна (євро) прайс - 28,80, сума 547,20.

5. Артикул 9GT7014022, Шина колеса 500/60 - 22.5", шт. - 48, ціна (євро) прайс - 51,54, сума 2473,92.

6. Артикул 9G7014030, Диск колеса BLACK COLOUR 13х15,5, шт. -9, ціна (євро) прайс - 35, сума 315,00.

7. Артикул 9GT7014025, Шина колеса 245/70 - 19.5", шт. - 8, ціна (євро) прайс - 48, сума 384,00.

8. Артикул 9G7014032, Колесо в зборі R 17,5 215/75, шт. -1, ціна (євро) прайс 82,40, сума 82,40.

9. Артикул 9G7014027, Колесо в зборі R 17,5 245/75, шт. -1, ціна (євро) прайс 94,20, сума 94,20.

10. Артикул 9GT7014021, Шина колеса 550/60 - 22.5", шт. - 1, ціна (євро) прайс - 102,10, сума 102,10.

11. Артикул 9GW7013934, Колесо в зборі R 17 500/50- TL 14PR"", шт. -2, ціна (євро) прайс 157,64, сума 315,28.

12. Артикул 9G7014029, Диск колеса GREY COLOUR 6,х10, шт. -39, ціна (євро) прайс 28,80, сума 1123,20.

13. Артикул 9GW7013930, Колесо в зборі 22,5 550/60, шт. -4, ціна (євро) прайс 155,00, сума 620,00.

14. Артикул 9G7014031, Диск колеса ORANGE COLOUR 12х10, шт. -16, ціна (євро) прайс 35.30, сума 564,80.

15. Артикул 9GT7014026, Шина колеса 245/70 - 17.5", шт. - 5, ціна (євро) прайс - 50,80, сума 254,00.

16. Артикул 9GT7014033, Шина колеса 305/60 - 22.5", шт. - 2, ціна (євро) прайс - 43,30, сума 86,60.

У відповідності до п.4.1 Контракту передбачено, що строк і умови поставки товарів вказані у відповідних Додатках до цього Контракту.

Додатком № 1 до вищеозначеного Контракту від 24 листопада 2021 року визначений базис постачання: Біла Церква, термін постачання 30 днів, Умови оплати: 100% оплата протягом 360 днів з моменту поставки Товару покупцю.

01.12.2021 до Київської митниці декларантом ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» шляхом електронного декларування подано митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», якій присвоєно № UА100320/2021/298046 з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг наступних товарів:

1. «Запасні частини до сільськогосподарської техніки, шини та покришки пневматичні гумові нові: шина колеса 550/60-22.5" арт.9G7013616 8 шт.; 550/60-22.5" арт. 9GТ7014022 48 шт.; 245/70-19.5" арт. 9G7014025 8 шт.; 550/60-22.5" арт. 9GТ7014021 1 шт.; 245/70-17.5" арт. 9G7014026 5 шт.; 305/70-19,5" арт. 9G7014033 2 шт.»;

2. «Запасні частини до сільськогосподарської техніки, частини до сільськогосподарських машин для підготовки та оброблення грунту, що не містять у своєму складі, радіообладнання, передавачі або передавачі та приймачі: диск колеса сівалки: GREY COLOUR 22. 5X20 арт.9G7014028-20шт.; 16.00X22.5 00"" арт. 9G7014014 25 шт.; 16.00X22.5 00"" 9GR7014014 19 шт.; BLACK COLOUR 13X15.5 арт. 9G7014030 9 шт.;

3. «Частини для несамохідних машин сільськогосподарських, в іншому місці не описані: колесо в зборі R17,5 215/75 арт. 9G7014032 1 шт.; R17,5 245/75 арт. 9G7014027 1 шт.; 17 500/50 TL 14 PR"" арт. 9GW7013934 2 шт.; 22.5 550/60 TL 16 PR"" арт. 9GW7013930 4 шт.

Крім того, відповідно до даних позивача, було надано наступні документи: 1) Інвойс № FS-000833/21 від 24.11.2021; 2) Пакувальний лист № KIL-210749 выд 24.11.2021; 3) Автотранспортна накладна б/н від 25.11.2021; 4) Декларація про походження товару № FS-000833/21 від 24.11.2021; 5) Комерційна пропозиція № б/н від 15.11.2021; 6) Прайс-лист б/н від 30.11.2021; 7) Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» № 11/171 від 30.11.2021; 8) Контракт № 22112021 від 22.11.2021; 9) Копія митної декларації країни відправлення № 21PL402010E1828583 від 25.11.2021.

Лист ДП «Держзовнішінформ» від 30.11.2021 № 11/171, який складений на запит позивача б/н від 30.11.2021 року був предметом аналізу відповідача та який знайшов відображення у оскаржуваному рішенні.

У зазначеному листі зазначено щодо проведення цінової експертизи на імпортну поставку товарів - шини, диски, колеса в збірці в асортименті з інвойсом № FS-000833/21 dsl24/11/2021 до Контракту.

Аналізом наданої інформації щодо ринкового рівня цін на аналогічну продукцію на ринку Китаю та відповіді Продавця свідчать, що ціни на шини, колісні диски, колеса в збірці виробництва 2006-2014 рр., країна походження - Китай, що постачались позивачу Продавцем, відповідають цінам компанії постачальника та при поставках в Україну на умовах СРТ Біла Церква.

Як зазначив у своєму відзиві відповідач 02.12.2021 та у поясненнях наданих позивачем останнім, було додатково надано документи: від 15.11.2021 № б/н, від 18.11.2021 № б/н та від 22.11.2021 № PRF-FS-000833/21, які складені іноземною мовою без надання перекладу, що унеможливлює здійснення перевірки відомостей зазначених у цих документах (за даними митниці) та 1) Доповнення до контракту № 1 від 24.11.2021; 2) Рахунок-проформа № PRF-FS-000833/21 від 24.11.2021; 3) Лист контрактоутримувача б/н від 18.11.2021 (за даними позивача).

Митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 03.12.2021 № UA100320/2021/000046/2 за резервним методом відповідно до статті 64 Кодексу.

Після здійснення коригування митної вартості, товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до пункту 7 статті 55 Кодексу за митною декларацією від 04.12.2021 № UA100320/2021/298266.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.12.2021 № UA100320/2021/000046/2, який був прийнятий відділом митного оформлення № 1 митного поста «Столичний», за резервним методом відповідач зазначив обставини прийняття оспорюваного акту індивідуальної дії:

документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості та за результатом аналізу наданих декларантом при митному оформленні митної декларації документів, встановлено, що надані документи не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості, а саме:

1) в наданому документі в якості прайс-листа виробника від 30.11.2021 відсутня інформація щодо умов оплати, умов поставки, можливих знижок відповідно до яких можуть використовуватись вказані ціни на продукцію; даний документ надано на тільки на конкретну партію та не містить всього асортименту продукції продавця, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994);

2) згідно в висновком ДП «Держзовнішінформ» від 30.11.2021 № 11/171 експертом здійснено лише моніторинг контрактних цін та як джерело зазначено веб-посилання. В експертному висновку відсутня інформація щодо: методики, відповідно якої проводиться експертне дослідження; найменування виробників аналогічної продукції; відповідність ціни на товар кон`юнктурі ринку в країні продажу; додатків із зображенням з вказаних веб-посилань (скріншот, роздруківка тощо), що містять цінову інформацію про товари на день проведення цінового дослідження.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог статті 53 представник відповідача просив надати за наявності:

1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

2) виписку з бухгалтерської документації;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (зокрема інформація щодо матеріалу з якого вироблено продукцію);

7) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У оспорюваному Рішенні було зазначено, що згідно зі статтею 254 МКУ документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення подаються українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна. У разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, надається переклад цих документів.

Декларантом 02.12.2021 було додатково надано документи від 15.11.2021 № б/н, від 18.11.2021 № б/н та від 22.11.2021 № РРР-РЗ-000833/21, які складені іноземною мовою без надання перекладу, що унеможливлює здійснення перевірки відомостей зазначених у цих документах.

Листом від 03.12.2021 № б/н, декларант повідомив, що надати інші додаткові документи не має можливості.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є:

- неподання декларантом всіх запрошених документів;

- відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Разом з тим, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості.

Положеннями частини 6 статті 54 Кодексу встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, а також копи декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Кодексу, а також у разі відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни яка сплачена або яка підлягає сплаті. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями вищезазначених статей Кодексу, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до положень статті 55 МКУ, здійснено коригування митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Джерело інформації для визначення митної вартості відповідачем визначені митні декларації: від 30.11.2021 № UA100380/2021/31731, від 24.11.2021 № UA500020/2021/221150.

Відповідно до частини 5 статті 55 Кодексу, проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Декларант має право звернутися до митних органів та випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості в митних органах вищого рівня відповідно до глави 4 Кодексу або до суду.

Тобто за позицією відповідача ним були визначені усі підстави, у відповідності до яких він повинен був застосувати другорядний спосіб визначення митної вартості товару.

Відповідач наголошує, що ним спірне рішення було відправлено в електронному вигляді у програмі АСМО «Інспектор 2006», що підтверджується «прінт скріном» (знімком) екрану з електронним повідомленням 03.12.2021 року о 12:29:02.

Оглянутий судом доказ містить також інформацію щодо надання оригіналів документів, зазначених у митний декларації наявності розбіжностей 01.12.2021 року о 13:12:43, повідомлення що подані документи відносно митної вартості товару у відповідності ст. 53 МКУ, містять розбіжності та не містять всіх відомостей 01.12.2021 року о 17:13:33.

Доказом того, що позивач був обізнаний з прийнятим рішенням підтверджує той факт, що декларантом після винесення оскаржуваного рішення було проведено митне оформлення товарів за електронною МД від 06.12.2021 № UА100320/2021/298266 та в якій в графі 44 «Додаткова інформація/ оформлені документи» саме під кодом 1501 зазначено рішення № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021, тобто позивач отримав та був обізнаний з спірним рішенням.

Крім того, відповідач, з посиланням на п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларації» зазначав, що електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі, тому відповідно подальше митне оформлення МД від 06.12.2021 № UА100320/2021/298266 декларантом представником ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» з використанням оскаржуваного рішення товару є доказом вручення (отримання) зазначеного Рішення позивачу.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо належного вручення/отримання/не отримання рішення митного органу суд зазначає наступне.

Вимоги щодо заповнення рішення про коригування митної вартості, зокрема графи 33 рішення, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 «Про затвердження Форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» (далі Наказ), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, який діяв на час спірних правовідносин.

Вказаним наказом були встановлені: Форма рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; Перелік додаткових складових до ціни договору.

Так, Рішення про коригування митної вартості товарів містить у собі реквізит:

підпис, П.І.Б. декларанта, що отримав Рішення митного органу, дата отримання (чч/мм/рік).

Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів містять у собі п.1.4 та п. 2.3, якими встановлено наступне:

Пункт 1.4 -при поданні митної декларації на паперовому носії Рішення друкується у двох примірниках. Один примірник видається або надсилається поштою декларанту, другий - з відміткою декларанта про отримання або повідомлення про вручення залишається у справах митного органу.

При електронному декларуванні посадова особа митного органу надсилає декларанту засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення, у складі якого прийняте Рішення.

Пункт 2.3. Рішення на паперовому носії підписується посадовою особою підрозділу митного органу, яка його прийняла, із зазначенням посади, дати, ініціалів і прізвища та скріплюється відтиском особистої номерної печатки або відповідного штампа.

У порядку, передбаченому Кодексом, для електронного декларування Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа.

Статтею 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин): визначено, що суб`єкти електронного документообігу - автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.

У відповідності до ст. 5, 6, 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»:

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. (ст.5)

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги" (ст.6).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст.7).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронний документ не може бути застосовано як оригінал:

1) свідоцтва про право на спадщину;

2) документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріальне посвідчення цивільно-правової угоди, укладеної шляхом створення електронного документа (електронних документів), здійснюється у порядку, встановленому законом (ст.8).

Законом України "Про електронні довірчі послуги", а саме ст.1 визначені терміни, які вживаються у цьому Законі:

автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних;

електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи;

електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис;

ідентифікаційні дані особи - унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи;

ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи;

кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа;

кваліфікований сертифікат відкритого ключа - сертифікат відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону;

особистий ключ - параметр алгоритму асиметричного криптографічного перетворення, який використовується як унікальні електронні дані для створення електронного підпису чи печатки, доступний тільки підписувачу чи створювачу електронної печатки, а також у цілях, визначених стандартами для кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів;

підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

схема електронної ідентифікації - система електронної ідентифікації, в якій засоби електронної ідентифікації видаються фізичним, юридичним особам та представникам юридичних осіб;

Стаття 23. Кваліфіковані сертифікати відкритих ключів

1. Під час надання кваліфікованих електронних довірчих послуг використовуються кваліфіковані сертифікати електронного підпису, кваліфіковані сертифікати електронної печатки та кваліфіковані сертифікати автентифікації веб-сайту.

2. Кваліфіковані сертифікати відкритих ключів обов`язково повинні містити:

1) позначку, що сертифікат відкритого ключа виданий як кваліфікований сертифікат відкритого ключа;

2) позначку, що сертифікат відкритого ключа виданий в Україні;

3) ідентифікаційні дані, які однозначно визначають кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг, засвідчувальний центр або центральний засвідчувальний орган, які видали кваліфікований сертифікат відкритого ключа (далі - суб`єкти, які видали сертифікат), у тому числі обов`язково:

для юридичної особи: найменування та код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, за якими здійснено її державну реєстрацію;

для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів та мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), за якими здійснено її державну реєстрацію;

4) ідентифікаційні дані, які однозначно визначають користувача електронних довірчих послуг, у тому числі обов`язково:

прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) підписувача та унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів та мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта) або;

найменування або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) створювача електронної печатки та код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, за якими здійснено його державну реєстрацію, або унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів та мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта);

5) місцезнаходження юридичної особи, якій видано кваліфікований сертифікат відкритого ключа;

6) значення відкритого ключа, який відповідає особистому ключу;

7) відомості про початок та закінчення строку дії кваліфікованого сертифіката відкритого ключа;

8) серійний номер кваліфікованого сертифіката відкритого ключа, унікальний для суб`єкта, який видав сертифікат;

9) кваліфікований електронний підпис або кваліфіковану електронну печатку, створені суб`єктом, який видав сертифікат;

10) відомості щодо розміщення у вільному доступі кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів суб`єкта, який видав сертифікат;

11) відомості щодо розміщення інформації, необхідної для отримання кваліфікованої електронної довірчої послуги формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів;

12) відомості про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки (для кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки);

13) відомості про обмеження використання кваліфікованого електронного підпису чи печатки (для кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки);

14) ім`я (імена) домену, що належить фізичній або юридичній особі, якій видано сертифікат відкритого ключа (для кваліфікованого сертифіката автентифікації веб-сайту).

3. Кваліфіковані сертифікати відкритих ключів можуть містити інші ідентифікаційні дані фізичних або юридичних осіб, необов`язкові додаткові спеціальні атрибути, визначені у стандартах для кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів. Ці атрибути не повинні впливати на інтероперабельність і визнання кваліфікованих електронних підписів.

4. Обов`язкові вимоги до кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів, а також порядок перевірки їх дотримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

5. Правочин, вчинений в електронній формі, може бути визнаний судом недійсним у разі, коли під час його вчинення використовувався кваліфікований електронний підпис чи печатка, кваліфікований сертифікат якого/якої не містить відомостей, передбачених частиною другою цієї статті, або містить недостовірні відомості.

Стаття 24. Чинність кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів

1. Кваліфікований сертифікат відкритого ключа вважається чинним у разі, якщо на момент перевірки чинності:

строк дії, зазначений у кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, не закінчився;

суб`єктом, який видав сертифікат, статус кваліфікованого сертифіката відкритого ключа не змінено на скасований або блокований з підстав, визначених цим Законом;

за попередніми двома ознаками був чинним кваліфікований сертифікат відкритого ключа суб`єкта, який видав сертифікат.

2. Суб`єкти, які видають сертифікати відкритих ключів, не повинні видавати кваліфіковані сертифікати відкритих ключів із строком дії, що перевищує строк дії їх власних кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів.

3. Інформація про статус кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів надається суб`єктами, що видали сертифікати, засобами їх інформаційно-телекомунікаційної системи цілодобово.

4. Доступ до кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів надається суб`єктами, що видали сертифікати, з урахуванням вимог законодавства у сфері захисту персональних даних.

З аналізу вищевикладених норм та фактичних обставин справи, встановлених судом, відповідачем не доведено те що оспорюване рішення було підписане кваліфікованим електронним підписом, а у матеріалах справи відсутні докази вручення вказаного рішення позивачу, під особистий підпис представника позивача, вручення позивачу оспорюваного рішення за допомогою електронних сервісів.

Наданий відповідачем скріншот екрану не є належним та допустимим доказом вручення позивачу Рішення про коригування митної вартості 03.12.2025 року.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що позивачем була надана митна декларацією від 04.12.2021 № UA100320/2021/298266 згідно до якої після здійснення коригування митної вартості, товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до пункту 7 статті 55 Митного кодексу України, оскільки знати про наявність Рішення та його отримання/не отримання не є тотожними підставами.

Позивач, в обґрунтування своїх письмових пояснень посилається на Закон України "Про електронний цифровий підпис" від 22 травня 2003 р. № 852-ІV, який втратив чинність на підставі Закону № 2155-VIII від 05.10.2017, ВВР, 2017, № 45, ст.400, тому суд вважає таке посилання не обґрунтованим.

03.05.2022 на адресу митного органу надійшла скарга ТОВ «ГРОЗБЕР УКРАЇНА» від 03.05.2022 № 03/05/1СК (вх. митниці № 10057/13/ЕЗ) на вищезазначене рішення про коригування митної вартості товару, що підтверджується листом відповідача від 17.05.2022 № 7.8- 4/28.10/13/8582 «Щодо розгляду скарги на рішення при коригуванні митної вартості».

Вказаним листом повідомлено позивача, що відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Митного кодексу України вимоги до форми і змісту скарг та інших звернень громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян визначаються Законом України «Про звернення громадян» та цим Кодексом.

Так, частин 1-7 статті 25 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), яка пойменована «Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності митних органів, їх посадових осіб та інших працівників до посадових осіб та органів вищого рівня» було передбачено:

Посадовими особами вищого рівня стосовно посадових осіб та інших працівників митних органів є керівники цих органів.

Органами вищого рівня є:

1) щодо митних постів - митниці, структурними підрозділами яких є ці митні пости;

2) щодо митниць, спеціалізованих митних органів, митних організацій - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику;

Скарга на рішення, дії або бездіяльність посадової особи або іншого працівника митного органу (включаючи заступника керівника) подається керівникові цього органу, організації.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митного поста подається до митниці, структурним підрозділом якої є цей митний пост.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митниці, спеціалізованого митного органу, митної організації подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Виконання оскаржуваного рішення може бути зупинено повністю чи в певній частині посадовою особою або органом, що розглядає скаргу. Посадова особа або орган, які розглядають скаргу, зобов`язані надати особі, яка подала скаргу, належним чином обґрунтовану письмову відповідь у визначений законом строк. Виконання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення здійснюється у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Частинами 1-5 ст.26 Митного кодексу було встановлено, що вимоги до форми і змісту скарг та інших звернень громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян визначаються Законом України "Про звернення громадян" та цим Кодексом.

Скарги та інші звернення громадян розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митницями та їх посадовими особами відповідно до повноважень, визначених у цьому Кодексі та положеннях про відповідний митний орган.

Митні органи та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд звернень громадян, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, надавати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Скарга підприємства має містити всі необхідні реквізити цього підприємства та бути підписана керівником зазначеного підприємства або особою, яка виконує його обов`язки. Якщо інше не передбачено законом, скарги підприємств подаються і розглядаються у такому самому порядку і в ті самі строки, що і скарги громадян.

Скарга має містити конкретну інформацію про предмет оскарження і бути належним чином аргументованою. У разі якщо особа під час подання скарги не може надати відповідних доказів, такі докази можуть бути представлені пізніше, але в межах строку, відведеного законом на розгляд скарги.

Відповідь за результатами розгляду скарг та інших звернень надається у встановлений законом строк тим митним органом, який отримав ці звернення, за підписом керівника або його заступника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про звернення громадян» було передбчено, що скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.

Однак, як зазначав суд у цьому рішенні, докази вручення Рішення щодо коригування митної вартості позивачу, у належній формі та спосіб, відповідачем суду не наданий.

Як зазначає відповідач, Рішення за результатами розгляду скарги ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА № 4/28.10/13/8582 було вручено позивачу за довіреністю 20.05.2022, що підтверджується відомостями із офіційного сайту поштового оператора Укрпошта в ході перевірки статусу відстеження за трек-номером відправлення.

Суд вважає, що відповідачем не було дотримано право позивача на розгляд його скарги, оскільки відсутні докази вручення спірного рішення позивачу.

03.10.2022 ТОВ ГРОЗБЕР УКРАЇНА звернулося з адміністративним позовом до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування зазначеного вище рішення про коригування митної вартості товару.

Строк звернення до адміністративного суду сплинув за позицією відповідача 19.08.2022, а отже позивачем пропущений строки звернення до суду, визначений ч. 2, ч. 4 ст. 122 КАС України.

Позивачем було надано клопотання про поновлення строків звернення до суду від 25.08.2025 року.

Розглянувши означене клопотання суд встановив, що ОСОБА_1 одночасно є кінцевим бенефіціарним власником/засновником та директором позивача.

Доказів наявності інших осіб, які мають право підписання документів з боку позивача сторонами суду не надано.

Надані до суду документи щодо відрядження директора позивача, а саме: Наказ про відрядження № 3-відр/тим від 18.05.2022 року; Наказ про відрядження № 4-відр/тим від 20.06.2022 року; Наказ про відрядження №5-відр/тим від 21.07.2022 року свідчать про відсутність директора у визначені у відрядженнях терміни, що є за думкою суду поважною причиною пропуску строк звернення до суду, з огляду на відсутність доказів вручення оспорюваного рішення позивачу та є підставою для поновлення зазначеного строку звернення до суду.

Щодо розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України передбачено, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно до ч. З статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ч. 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України регламентовано, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Згідно з приписами частинами 7 та 8 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог МК України та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною 8 вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який орієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ). Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 52 МК України).

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 1 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також, за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.

Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Суд установив, що відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості.

Щодо висновків митниці стосовно того, що документи подані позивачем, для визначення митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактичного сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме в наданому в якості доказу прайс-листі виробника від 30.11.2021 року відсутня інформація щодо умов оплати, умов поставки, можливих знижок, даний документ наданий на конкретну партію та не містить всього асортименту продукції продавця, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994).

Відповідачем не визначено у оспорюваному рішенні, які саме містяться розбіжності у наданих позивачем документах (прайс-листі виробника від 30.11.2021 року), які саме відомості (їх складові) відсутні та які підтверджують числові значеннях складових митної вартості товарів (не зазначено у яких саме складових і в яких частинах), чи відомостей щодо ціни, що була фактичного сплачена або підлягає сплаті за ці товари партію та не містить всього асортименту продукції продавця.

У рішенні є тільки посилання на прайс-лист виробника, посилання на інші документи у рішенні відсутні.

Отже, відхилення відповідачем наданого позивачем прайс-листа є на думку суду, необґрунтованим, оскільки приписами чинного законодавства України не передбачені вимоги до змісту такого документа як прайс-лист (наявність у ньому умов оплати, умов поставки, можливих знижок та інших положень що стосуються договірних правовідносин та суттєвих умов правочинів та документів складених на їх реалізацію), а тому виробник (продавець) може складати/ не складати його, визначати його форму та зміст, обсяг і формувати відповідно до власної комерційної політики і здійснюваної діяльності.

Ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне і виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Відповідач не надав належної і оцінки поданим документам позивача та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення і митної вартості.

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті Рішення про коригування митної вартості товару. Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте і митним органом письмове Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття Рішення про І коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке і коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування, орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен був навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних і умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються детальна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від і 24.05.2012 №598).

У Рішенні про коригування митної вартості № UA100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів відповідач повинен був навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Однак, у оспорюваному рішенні такі пояснення відсутні.

Щодо надання документів складених іноземною мовою та відсутність їх перекладу, то суд зазначає, що ст. 254 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

У своєму рішенні відповідач втратив частину речення вищевказаної норми «або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування», а польська мова є західнослов`янською мовою, яка може і використовується для міжнародного спілкування.

Зважаючи на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів (з посиланням на конкретні обставини та цифри) щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п.74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п.37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Yvonne van Duyn v.Home Office» зазначив, що «принцип юридичної визначеності» означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на «принцип юридичної визначеності», держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

За таких обставин, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, у сумі 2481,00 грн підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду Товариству з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна у справі за позовом до Київської митниці про визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100320/2021/000046/2 від 03.12.2021 року.

Стягнути з Київської митниці (код ЄДРПОУ ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Грозбер Україна (код ЄДРПОУУ 36001040) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2484,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривні.

Рішення складено та підписано 06 жовтня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко