Справа № 160/10904/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника є протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Крім того, цією ухвалою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- надати докази переведення позивача з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №1058 на пенсію в разі встрати годувальника відповідно до Закону №2262 з 03.01.2024р. з дня відправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяви з усіма необхідними для вирішення питання призначення пенсії документами у розмірі 70% від грошового забезпечення годувальника з якого обчислюється пенсія;
- документи якій надійшли Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під супровідним листом від 01.10.2023 за №3/29//9/1-7869 від Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України 27.10.2023р. для призначення пенсії в разі втрати годувальника.
02 травня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Головним управлінням Національної гвардії України МВС України було оформлено подання від 18.12.2023 за № 5978 та матеріали для призначення пенсії позивачу в разі втрати годувальника за загиблого батька ОСОБА_2 , які відправлені на нашу адресу 03.01.2024. Враховуючи зазначене, позивача переведено з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058 на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262 з 03.01.2024 з дня відправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяви з усіма необхідними для вирішення питання призначення пенсії документами, у розмірі 70% від грошового забезпечення годувальника, з якого обчислюється пенсія. Враховуючи зазначене, для переведення з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058 на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262 з більш раннього строку підстави відсутні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Згідно свідоцтва про народження позивача від 27.05.2004 року серії НОМЕР_3 позивач є сином ОСОБА_2 .
Відповідно до посвідчення учасника бойових дії від 03.08.2015 року серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій.
Наказом відповідача від 15.09.2021 року №213дск ОСОБА_2 направлено у відрядження для виконання бойових завдань на територію Донецької області.
Наказом відповідача від 25.05.2022 року №134 вирішено вважати ОСОБА_2 таким, місцезнаходження якого невідоме.
30 червня 2022 року Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи видано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 №010-3373, згідно якого смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки про причину смерті №010-3313, причина смерті: вогнепальне поранення голови внаслідок військовий дій.
Згідно свідоцтва про смерть від 03.03.2023 року серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також Закон №2262-XII).
За змістом статті 29 Закону №2262-XII пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Відповідно до статті 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Відповідно до статті 50 Закону №2262-XII, членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.
Таким чином, спір стосується виключно правильної дати призначення пенсії відповідно до Закону №2262-XII.
Суд зазначає, що відповідно до статті 50 Закону №2262-XII, непрацездатним дітям пенсія у разі втрати годувальника призначається з дня виникнення права, тобто з дати смерті годувальника.
У даному випадку такою датою є 26.05.2022. Отже, саме з цієї дати позивач набув право на відповідний вид пенсії, і відмова відповідача у призначенні пенсії з цієї дати є протиправною.
Посилання відповідача на 03.01.2024 як дату відправлення документів для призначення пенсії суперечить прямій нормі ч. 1 ст. 50 Закону №2262-XII і не може змінювати момент виникнення права.
Разом з тим, суд звертає увагу, що ухвалою від 22.04.2025 року було витребувано від відповідача докази направлення та надходження матеріалів від військової частини для призначення пенсії.
Однак, разом з відзивом на позовну заяву відповідач таких доказів не надав, чим не виконав обов`язок доведення правомірності своїх дій, встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дії ГУ ПФУ щодо відмови у призначенні позивачу пенсії у разі втрати годувальника з 26.05.2022 є протиправними, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 з 26.05.2022 року в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 26.05.2022 року переведення ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 та здійснити нарахування, та виплату пенсії з 26.05.2022 року по 03.01.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко