Справа № 520/13843/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р. Справа № 520/13843/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/13843/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 10 від 31.12.2024 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 10 січня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, період роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харквського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 та ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що рішенням №10 від 31.12.2024 відповідачем було зараховано 32 роки 5 місяців 1 день загального страхового стажу позивача та 3 роки 8 місяців 13 днів пільгового стажу за Списком №1. Однак не було зараховано період роботи позивача з 25.04.1989 по 07.11.1992 до пільгового стажу за Списком №1. Враховуючи період роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992. який передбачений Списком №1, пільговий стаж за Списком №1 складатиме більше 3 років. Отже, враховуючи те, що позивач має більше 7 років стажу за Списком №1, вона має право на зменшення пенсійного віку на 8 років, оскільки згідно із абз. 4 п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ №1058-ІV за наявності стажу за Списком №1 пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону (тобто 60 років): жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Отже, в разі зарахування оспорюваних відповідачем періодів роботи позивача за Списком №1, пільговий стаж складатиме більш ніж 7 років за Списком №1, а тому вона матиме беззаперечне право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач 24.12.2024 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, що не заперечується сторонами.

Рішенням ГУ ПФУ в Львівській області № 10 від 31.12.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1. (а.с. 35).

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж роботи позивача становить 32 роки 05 місяців 01 день, пільговий стаж позивача становить - 03 роки 08 місяців 13 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.04.1989 по 17.11.1992, згідно довідки від 06.02.2018 № 9, оскільки 23.03.2018 підприємство ліквідовано та рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не підтверджено зарахування даного періоду до пільгового стажу. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону № 1058 відсутнє.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду у справі № 520/14713/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву позивача від 28.03.2023 про підтвердження стажу роботи та винесено рішення від 29.11.2023 №173/12-23 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, яким відмовлено в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 в період 25.04.1989 по 07.11.1992 за професією ставильниця цеху № 4 у виробництві скловолокна за Списком № 1, у зв`язку з відсутністю документів виданих архівними установами.

Зазначене рішення є чинним. Відомостей щодо оскарження позивачем зазначеного рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.11.2023 матеріали справи не містять.

В даному випадку, в разі незгоди позивача з зазначеним вище рішенням комісії ГУ ПФУ в Харківській області від 29.11.2023 про відмову в підтвердженні стажу роботи позивача в період з 25.04.1989 по 07.11.1992 за професією ставильниця цеху № 4 у виробництві скловолокна за Списком № 1, прийнятим на виконання рішення суду у справі № 520/14713/23, позивач не позбавлена була звернутися до суду в межах судової справи № 520/14713/23 в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки неналежне виконання рішення суду за загальним правилом не створює нових спірних правовідносин.

Натомість, позивач звернулася до суду з новим позовом, що розглядається в межах даної справи, в якому заявила позовні вимоги, зокрема, про зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 період її роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992. При цьому, позивачем на виконання вимог вищезазначених приписів законодавства не надано ні до пенсійного органу, ні до суду документів, що б підтверджували зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами в спірний період з 25.04.1989 по 07.11.1992 за професією ставильниця цеху № 4 у виробництві скловолокна та щодо атестації робочого місця, що є основною умовою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначені, зокрема, частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У даній справі позивач звернулася до пенсійного органу 24.12.2024 саме з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно частини 2 статті 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 10 від 31.12.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1. (а.с. 35).

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж роботи позивача становить 32 роки 05 місяців 01 день, пільговий стаж позивача становить - 03 роки 08 місяців 13 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.04.1989 по 17.11.1992, згідно довідки від 06.02.2018 № 9, оскільки 23.03.2018 підприємство ліквідовано та рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не підтверджено зарахування даного періоду до пільгового стажу.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягає державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт а частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Так, зазначений період не було зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки підприємство ліквідовано та рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не підтверджено зарахування даного періоду до пільгового стажу.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637.

12 серпня 1993 року Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1 та 3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктами 20, 23-24 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору, зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а, від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а, від 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, від 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а та від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1986, з 25.04.1989 по 07.11.1992 позивач працювала на «Мереф`янському скляному заводі» (в трудовій книжці російською «Мерефянский стекольный завод») на посаді ставильника 2 розряду в цеху № 4 на Мереф`янському скляному заводі.

Відповідно до довідки № 9 від 06.02.2018, наявної в матеріалах справи, на підставі розпорядження виконкому Харківської районної Ради народних депутатів від 13.10.1994 № 130 і наказу по заводу № 345 від 22.11.1994 Мереф`янський скляний завод ім. Г.І. Петровського з 13 жовтня 1994 року перейменовано на відкрите Акціонерне товариство "Мереф`янський скляний завод".

Щодо посилання відповідача на відсутність довідки про заробітну плату судова колегія зазначає, що пунктом 11 Порядку №18-1 передбачено, що довідка про заробітну плату долучається до заяви про підтвердження стажу роботи лише за наявності, що свідчить про необов`язковість такого документа при розгляді відповідної заяви.

А тому відмову в підтвердженні стажу роботи з цієї підстави слід визнати необґрунтованою.

В рішенні Комісії також зазначено про неподання документів про проведення атестації робочих місць.

Судовим розглядом встановлено, що позивачкою надано наказ ВАТ "Мереф`янський скляний завод" №262 від 30.09.1996 "Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць", в якому міститься перелік робочих місць, зокрема, "ставильник" (а.с. 114).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 , у період з 25.04.1989 по 07.11.1992 остання займала посаду ставильника 2 розряду у цеху №4 на Мереф`янському скляному заводі.

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою, розділом XV «Скляне та фарфоро-фаянсове виробництва», пунктом 2 «Виробництво супертонкого базальтового волокна, скловолокна, скловати і виробів з них» передбачені і робітники, постійно зайняті в технологічних процесаху вказаних виробництвах (код 1150102а-17531).

Крім того, у зразковій справі №520/15025/16-а Верховним Судом викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За наслідками розгляду зразкової справи №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таким чином, відсутність результатів атестації робочого місця не може бути підставою не врахування роботи за Списком №1 до пільгового стажу.

Крім того, суду не надано доказів того, що Комісія на виконання приписів п. 7 Порядку №18-1 зверталася до відповідних установ чи організацій за отриманням необхідної для підтвердження стажу роботи позивача інформації.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у підтвердженні періоду її роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992 як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про те, що у ОСОБА_1 недостатньо пільгового (спеціального) стажу, оскільки позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи (пункт «е») та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (пункт «ж»).

Водночас за змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Таким чином, до спеціального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №686/1015/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №311/2865/13-а (2а/311/45/2013).

Матеріалами справи, що розглядається, підтверджено, що в частину спірного періоду, а саме з 02.01.1990 по 07.11.1990, позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 1 року, з 08.11.1990 по 07.05.1991 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 1,5 року, з 08.05.1991 по 07.11.1992 (день звільнення) позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, що підтверджується довідкою № 9 від 06.02.2018, виданою ВАТ "Мереф`янський склянний завод" (а.с. 75).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково поклав тягар доказування термінів перебування на лікарняних декретних та у чергових відпустках на позивача, отже, у цій частині підтвердилися доводи апеляційної скарги.

Проаналізувавши обставини справи, вказані вище норми та зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №10 від 31.12.2024 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV є протиправним, що не відповідає приписам частини другої статті 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, судова колегія зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку та вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1986.

Колегія суддів зазначає, що оскільки розгляд заяви позивача здійснювався саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в рамках спірних правовідносин лише здійснило приймання заяви позивача про призначення пенсії, то підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо зарахування періоду до пільгового стажу, призначення та виплати позивачу пенсії за результатами розгляду заяви від 24.12.2024 у суду відсутні.

Належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених у постанові.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, судова колегія зазначає, що суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Окрім того, відповідач, виконуючи дане рішення, повинен буде зарахувати період роботи позивача та здійснити розрахунок його пільгового стажу.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно частини 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №520/13843/25 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №10 від 31.12.2024 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 25.04.1989 по 07.11.1992 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1986.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених у постанові.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський