Справа № 420/10860/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 09 квітня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1), в якій позивач просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 від 05.04.2024 року, винесену державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Стрельчуком Олександром Васильовичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 74652202 від 05.04.2024 року, винесену державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчуком Олександром Васильовичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у ВП №74652202 від 05.04.2024 року, винесену державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчуком Олександром Васильовичем.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ.

Зобов`язано відповідача надати належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

А також, вказаною ухвалою зупинено провадження у справі до одержання витребуваних судом документів.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 07.10.2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60249215 з виконання виконавчого напису №24439, виданого 31.10.2017 приватним нотаріусом про стягнення з позивача на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» заборгованості у розмірі 37057,43 доларів США.

У цей же день, 07.10.2019 року, винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США (1780). У постанові зазначено, що вона є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постановою державного виконавця від 24.06.2020 року по виконавчому провадженні №60249215 виконавчий документ (виконавчий напис від 31.10.2017 №24439) повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з подачею представником стягувача письмової заяви про повернення виконавчого документу. Постанову про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 у розмірі 3705,74 доларів США, виведено в окреме виконавче провадження.

24.07.2020 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62654730 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США, на підставі постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року.

Після пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання постановою державного виконавця від 21.02.2022 року по виконавчому провадженню №62654730 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту другої частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

04.04.2024 року вказаний виконавчий документ було пред`явлено до виконання повторно, та 05.04.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчуком Олександром Васильовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 щодо примусового виконання постанови № ВП№60249215 від 07.10.2019 року про стягнення з мене виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США. Також цього ж дня державний виконавець прийняв дві інші постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника загальна сума мінімальних витрат в сумі 369,00 грн та про накладення арешту на грошові кошти.

Позивач вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 від 05.04.2024 року з примусового виконання рішення постанови № ВП№60249215 від 07.10.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США є протиправною, оскільки, на думку позивача, у державного виконавця були відсутні підстави для виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю доказів фактичного виконання рішення, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 є такою, що прийнята в супереч приписам Закону №1404-УІІІ.

Також позивач посилається на те, що абзацом другим частини першої статті 40 Закону №1404-УІІІ встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постановою державного виконавця від 21.02.2022 року вирішено закінчити виконавче ВП №62654730.

В подальшому, 05.04.2024 року державний виконавець, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№74652202.

Позивач звертає увагу, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу від 07.10.2019 був перерваний, у зв`язку з чим його початок після переривання у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з моменту завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без виконання постановою від 21.02.2022, у межах якого вона виконувалася (була пред`явлена до виконання), - ВП № 62654730.

Таким чином, на думку позивача, станом на 05.04.2024 тримісячний строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 закінчився, та постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2024 року підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчук Олександр Васильович, відкривши виконавче провадження № 74652202 після спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушив вищевказані вимоги Закону №1404-УІІІ, вийшов за межі своїх повноважень і не врахував, що стягувач звернувся до державного виконавця з пропуском тримісячного строку, визначеного статтею 12 цього Закону, який в даному випадку має обчислюватися з наступного дня після закінчення виконавчого провадження ВП № 62654730.

Більше того, позивач зазначає, що відповідачу достеменно відомо, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року у справі № 947/29394/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий " напис, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 24439 про стягнення з мене на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту № 200/688- фОЗ.14/7 від 22.02.2008 року у розмірі 37057,43 доларів США.

З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.

До суду 19 квітня 2024 року від Відділу примусового виконання рішень надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 ВП № 62654730 про відкриття виконавчого провадження.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 840,80 гри.

Судом зазначено: «Таким чином суд доходить висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №60249215 від 07.10.2019 року є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зазначена постанова ВП №60249215 від 07.10.2019 року є правомірною та законною. При цьому суд вважає хибним твердження позивача, що умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавцем судового рішення...».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 по справі № 420/10500/20 апеляційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 року ВП № 62654730 про відкриття виконавчого провадження та в частині стягнення з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень па користь ОСОБА_2 суми сплаченого судового збору у розмірі 840,80 гри.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 року ВПІ № 62654730 про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

Тому представник відповідача вважає, що твердження позивача, що у державного виконавця були відсутні підстави для виділення постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 в окреме провадження та прийнята в супереч Закону № 1404-VIIІ, не може бути прийнято судом, оскільки правомірність та законність постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 року та її виділення в окреме виконавче провадження були предметом розгляду справи № 420/10500/20 та їх правомірність визначені у справі № 420/10500/20.

Щодо строку звернення до примусового виконання представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 10-2 Розділу ХШ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

До суду 19 квітня 2024 року від Відділу надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 74652202.

До суду 13 травня 2024 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначила, що частиною третьою статті 40 Закону № 1404- VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом, тому стягнення виконавчого збору в окремому виконавчому провадженні, після повернення виконавчого документу стягувачу, може бути законним тільки із винесенням окремої постанови про стягнення виконавчого збору і тільки після повернення виконавчого документу стягувачу.

Іншими словами, позивач зазначає, що йдеться про обов`язок державного виконавця ухвалити [нову] постанову про стягнення виконавчого збору вже після того, як виконавчий документ, з яким пов`язаний виконавчий збір, повернений стягувачеві з підстав, встановлених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII. Водночас йдеться також і про неможливість (неправомірність) відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка ухвалена до того, як виникли підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві (зокрема, одночасно з відкриттям виконавчого провадження відповідно до частини четвертої статті 27 Закону № 1404- VIII.

З огляду на вищевикладене позивач вважає, що ухвалення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 від 05.04.2024 року - позаяк державний виконавець не виніс постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягала б примусовому виконанню, - не відповідає приписам частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII. У цьому зв`язку варто зазначити, що подібний спосіб «виокремлення» виконавчого провадження - тобто без винесення окремої постанови відповідно до приписів частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII - може за певних умов спричинити повторне стягнення виконавчого збору з боржника, чого допускати не можна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2024 року у справі №420/6811/23.

Своєю чергою 05 червня 2024 року від відповідача надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, додатково зазначивши, що 06.06.2023р. 1-й Київський ВДВС припинено як юридичну особу, що приєднана до складу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (разом з усім майном, майновими/немайновими правами у відповідних виконавчих провадженнях, матеріалами завершених/незавершених виконавчих проваджень тощо).

05.04.2024 року реорганізованим (об`єднаним) Відділом було відкрито нове виконавче провадження № 74652202 (на підставі повторно звернутої до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019р. № 60249215).

У зв`язку із повною сплатою боргу (виконавчого збору до Державного бюджету України) 30.04.2024 року виконавче провадження № 74652202 було закінчено, арешти з майна/коштів боржника зняті відповідними постановами від тієї ж дати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року по справі № 420/14533/24 адміністративний позов позивача до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про передачу виконавчого провадження ВП №62654730 від 30.04.2024 залишено без задоволення.

Щодо нових підстав позову представник відповідача зазначає, що Закон № 1404-УІІІ не зобов`язує державного виконавця повторно приймати постанову про стягнення виконавчого збору у разі повернення до відділу державної виконавчої служби (як стягувачу) раніше прийнятої постанови про стягнення цього ж виконавчого збору, оскільки це б призвело до існування двох ідентичних рішень та можливого подвійного стягнення з боржника виконавчого збору.

Отже, обставини даної справи порівняно з провадженням, у якому було винесено наведений позивачем правовий висновок Верховного Суду (від 17.04.2024 року у справі №420/6811/23) не є подібними та істотно відрізняються. В свою чергу, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. При цьому, стягнення (продовження стягнення) з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 480/1558/19).

Ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 05.06.2024 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій було зупинено.

Ухвалою від 05 червня 2024 року клопотання позивача про зупинення провадження у справі, - задоволено. Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1) про визнання протиправними та скасування постанов,- зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року у справі № 947/29394/23.

До суду 19 травня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 74652202 ще 24.07.2020 набула статусу окремого (самостійного) виконавчого документу (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», абзац 12 пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 №512/5), не пов`язаного безпосередньо з виконавчим написом № 24439 від 31.10.2017 року.

Представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_1 протягом 2019-2022рр не зверталась до суду з позовом про визнання виконавчого напису № 24439 від 31.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню, а здійснювала оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 62654730, та за результатами розгляду справи №420/10500/20 рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 встановлено правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 62654730, а Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 наголошено про законність відкриття виконавчого провадження № 62654730.

Представник відповідача зазначає, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21 висловив правову позицію, що рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили цим рішенням суду.

Разом із тим, представник відповідача зауважив, що фактично вимоги ОСОБА_1 спрямовані на повернення стягнутої з неї до Державного бюджету України суми виконавчого збору. Скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 74652202 без оскарження постанови про його закінчення (в частині підстав такого закінчення) та постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019р. № 62654730, - не призведе до повернення останній грошових коштів, зважаючи на те, що частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що єдиним випадком повернення виконавчого збору визначено закінчення виконавчого провадження в зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, основна вимога про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 74652202 та похідні вимоги (скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих, скасувати постанову про арешт коштів боржника у ВП № 74652202 від 05.04.2024 року) задоволенню не підлягають в тому числі через неефективність обраного позивачем способу захисту його прав.

Своєю чергою 19 червня 2025 року позивач подала заперечення на додаткові пояснення відповідача, відповідно до яких наполягала на задоволенні позовних вимог.

Водночас від відповідача 27 травня 2025 року надійшли додаткові пояснення на ці заперечення.

До суду 24 квітня 2025 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Ухвалою від 20 травня 2025 року, що занесено до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та поновлено провадження у справі з підстав ухвалення Одеським апеляційним судом постанови від 12.11.2024 року по справі № 947/29394/23.

Також ухвалою від 20 травня 2025 року, що занесено до протоколу судового засідання продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

07.10.2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60249215 з виконання виконавчого напису №24439, виданого 31.10.2017 приватним нотаріусом про стягнення з позивача на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» заборгованості у розмірі 37057,43 доларів США.

Також 07.10.2019 року, винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США (1780).

Пунктом 3 постанови визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є

виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Строк пред`явлення до виконання три місяці (п. 4 постанови).

Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця від 24.06.2020 року по виконавчому провадженні №60249215 виконавчий документ (виконавчий напис від 31.10.2017 №24439) повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону

України «Про виконавче провадження» у зв`язку з подачею представником стягувача

письмової заяви про повернення виконавчого документу.

Постанову про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 у розмірі 3705,74 доларів США, виведено в окреме виконавче провадження, та 24.07.2020 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62654730 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США, на підставі постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року.

Також суд встановив, що постановою державного виконавця від 21.02.2022 року по виконавчому провадженню №62654730 виконавчий документ- постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року, повернуто стягувачу на підставі пункту другої частини першої

статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

04.04.2024 року вказаний виконавчий документ - постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року, було пред`явлено до виконання повторно, та 05.04.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчуком Олександром Васильовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 щодо примусового виконання постанови № ВП№60249215 від 07.10.2019 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника загальна сума мінімальних витрат в сумі 369,00 грн та постанову про накладення арешту на грошові кошти.

Також суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 ВП № 62654730 про відкриття виконавчого провадження.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 840,80 гри.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 по справі № 420/10500/20 апеляційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 року ВП № 62654730 про відкриття виконавчого провадження та в частині стягнення з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень па користь ОСОБА_2 суми сплаченого судового збору у розмірі 840,80 гри.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2020 року ВПІ № 62654730 про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

Також суд встановив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року у справі № 947/29394/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Сенс Банк». ТОВ «Стандард Фінанс Групп», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції )м. Одеса) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 24439 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 200/688-ф.03.14/7 від 22.02.2008 у розмірі 37057,43 доларів США.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2024 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року у справі № 947/29394/23 залишено без змін.

Додатково суд встановив, що у зв`язку із повною сплатою боргу (виконавчого збору до Державного бюджету України) 30.04.2024 року виконавче провадження № 74652202 було закінчено, арешти з майна/коштів боржника зняті відповідними постановами від тієї ж дати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року по справі № 420/14533/24 адміністративний позов позивача до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про передачу виконавчого провадження ВП №62654730 від 30.04.2024 залишено без задоволення.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ (далі, - Закон №1404-УІІІ), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі ст.5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Позивач вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 від 05.04.2024 року з примусового виконання рішення постанови № ВП№60249215 від 07.10.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США є протиправною, оскільки, на думку позивача, у державного виконавця були відсутні підстави для виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю доказів фактичного виконання рішення, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 є такою, що прийнята в супереч приписам Закону №1404-УІІ.

Також позивач посилається на те, що абзацом другим частини першої статті 40 Закону №1404-УІІІ встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постановою державного виконавця від 21.02.2022 року вирішено закінчити виконавче ВП №62654730.

В подальшому, 05.04.2024 року державний виконавець, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№74652202.

Позивач звертає увагу, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу від 07.10.2019 був перерваний, у зв`язку з чим його початок після переривання у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з моменту завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без виконання постановою від 21.02.2022, у межах якого вона виконувалася (була пред`явлена до виконання), - ВП № 62654730.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін з порушеного питання, суд зазначає, що позивач оскаржувала у судовому порядку постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 було відмовлено у їх задоволенні.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 у цій частині залишено без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 по справі № 420/10500/20.

Суд зазначає, що у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 суд зробив такі висновки:

«…Аналізуючи норми законодавства суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. При цьому стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця.

Судом встановлено, що разом з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем в силу приписів статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору №60249215 від 07.10.2020 року у розмірі 3705, 74 доларів США.

Таким чином суд доходить висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №60249215 від 07.10.2019 року є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зазначена постанова ВП №60249215 від 07.10.2019 року є правомірною та законною.

При цьому суд вважає хибним твердження позивача, що умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавцем судового рішення, з огляду на наступне.

Так, Законом України від 03.07.2018 року №2475-VIII у частині 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова «що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» були замінені словами «що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Таким чином, на думку суду, якщо попередня редакція статті 27 вказувала на стягнення виконавчого збору за умови фактичного примусового повного або часткового виконання виконавчого документа, то новою редакцією ч. 2 ст. 27 законодавцем було встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, тобто незалежно від кінцевого результату виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП №60249215 від 07.10.2019 року була винесена в період дії нової редакції ч. 2 ст. 27 Закону України №1404-VIII, а відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову, повинен був керуватися положеннями цього закону саме у новій редакції від 03.07.2018 року (який набрав чинності з 28.08.2018 року).

Окрім того, суд вважає за необхідне врахувати й ту обставину, що як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №60249215 на протязі 7 місяців вживалися заходи з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу, зокрема, державним виконавцем були винесені постанови про накладення арешту на майно боржника…».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому обставини встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 420/10500/20 не доказуються при розгляді цієї справи, та є такі, що вже встановлені, а отже доводи позивача, що у державного виконавця були відсутні підстави для виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю доказів фактичного виконання рішення, та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 є такою, що прийнята в супереч приписам Закону №1404-УІІ, не беруться судом до уваги як такі, що відхилені судом в межах справи № 420/10500/20.

Щодо доводів позивача, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу від 07.10.2019 був перерваний, у зв`язку з чим його початок після переривання у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з моменту завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без виконання постановою від 21.02.2022, у межах якого вона виконувалася (була пред`явлена до виконання), - ВП № 62654730, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця від 24.06.2020 року по виконавчому провадженні №60249215 виконавчий документ (виконавчий напис від 31.10.2017 №24439) повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з подачею представником стягувача письмової заяви про повернення виконавчого документу.

Постанову про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215 у розмірі 3705,74 доларів США, виведено в окреме виконавче провадження, та 24.07.2020 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62654730 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США, на підставі постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року.

Отже, з 25.07.2020 року термін пред`явлення виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215, був перерваний.

Постановою державного виконавця від 21.02.2022 року по виконавчому провадженню №62654730 виконавчий документ- постанови державного виконавця № ВП№60249215 від 07.10.2019 року, повернуто стягувачу на підставі пункту другої частини першої

статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, з 22 лютого 2022 року строки на пред`явлення виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215, поновлений та мав термін дії 2 місяці 29 днів.

Разом з цим, Законом № 2129-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 26 березня 2022 року, Розділ XIII Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10--2 згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, враховуючи, що на дату набуття чинності пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Закону України «Про виконавче провадження» - 26 березня 2022 року, термін дії виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 6024921 ще не сплинув, відповідач правомірно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74652202 від 05.04.2024 року на підставі виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215.

Відповідно до ч.2-4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем постанови від 05.04.2024 року ВП № 74652202 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо прийняття постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 74652202 від 05.04.2024 року, та постанови про арешт коштів боржника у ВП №74652202 від 05.04.2024 року, з урахуванням приписів ст. ст. 42,56 Закону України «Про виконавче провадження», є правомірними.

Посилання позивача на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року у справі № 947/29394/23 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 24439 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 200/688-ф.03.14/7 від 22.02.2008 у розмірі 37057,43 доларів США, не змінюють встановлені судом обставин, оскільки предметом спору є правомірність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення з божника витрат на проведення виконавчих дій та накладення арешту коштів боржника за виконавчим провадженням № 74652202 на підставі виконавчого документу - постанови про стягнення виконавчого збору від 07.10.2019 № 60249215, який на дату прийняття оскаржуваних постанов та розгляду справи залишався не скасованим.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що дії державного виконавця щодо прийняття оскаржуваних постанов були правомірними, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1) про визнання протиправними та скасування постанов,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.