Справа № 440/4627/19
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4627/19 Провадження № Н/440/11/25
Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

суддів - Кукоби О.О., Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибальченко О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 28.10.2019 №1243ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Відділу нагляду за додержанням законів при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України. Поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді з 30.10.2019. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2019 по 19.01.2021 в сумі 539141,40 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та соціальних фондів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2022 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 скасовано. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі № 440/4627/19 залишено в силі.

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

В обґрунтування зазначеної заяви вказано, що Рішенням Конституційного Суду України №11-р (ІІ)/2024 від 18.12.2024 у справі №3-157/2023(290/23) визнано неконституційним пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, яка була підставою для звільнення позивача в оскаржуваному наказі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 відкрито провадження за виключними обставинами у справі №440/4627/19 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі №440/4627/19 колегією у складі трьох суддів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 17.09.2025.

Протокольною ухвалою суду від 17.09.2025 відкладено судове засідання до 30.09.2025 з огляду на задоволення клопотання позивача.

29.09.2025 позивачем подано до суду клопотання про зупинення розгляду справи, а саме: просить зупинити провадження у справі № 440/4627/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до ухвалення рішення Першим сенатом Конституційного Суду України у справі №3-9720-25, предметом конституційного контролю у якій є пункт 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що зі змісту конституційної скарги та долучених до неї матеріалів суддя-доповідач констатував, що ОСОБА_2 було звільнено з посади прокурора наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", згідно з яким "прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури". Вважаючи наказ таким, що порушує його права, заявник протягом 2019-2021 років оскаржував своє звільнення в судах системи судоустрою. Конституційний Суд України 18.12.2024 ухвалив Рішення№11-р(II)/2024 у справі щодо конституційних гарантій незалежності прокурора, яким визнав неконституційним пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" № 1697VII, відповідно до якого прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. У зв`язку з ухваленням цього Рішення ОСОБА_2 у січні 2025 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29.09.2021, а також рішень судів апеляційної та першої інстанцій у своїй справі. Верховний Суд відмовив у задоволенні його заяви, вказавши, що постанова Верховного Суду від 29.09.2021 є судовим рішенням, яке "не підлягає примусовому виконанню, тому у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу не може бути переглянуте за виключними обставинами". На переконання заявника, оспорювана норма Кодексу є неконституційною, оскільки позбавляє права на перегляд судового рішення за виключними обставинами. Суд дослідив матеріали справи та перейшов до закритої частини пленарного засідання.

У судове засідання 30.09.2025 прокурор не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача щодо поданої заяви про зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Позивачем не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в адміністративній справі №440/4627/19.

Позивач у клопотанні про зупинення посилається лише на те, що, на переконання ОСОБА_2 , пункт 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства є неконституційним, оскільки позбавляє права на перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Водночас, згідно з частиною першою статті 55, частиною першою статті 56 Закону України "Про Конституційний Суд України" конституційною скаргою є подане до Конституційного Суду України письмове клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень), що застосований в остаточному судовому рішенні у справі суб`єкта права на конституційну скаргу.

Суб`єктом права на конституційну скаргу є особа, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України (його окремі положення) суперечить Конституції України.

Отже, колегія суддів не приймає до уваги вищезгадану скаргу ОСОБА_2 , оскільки вона стосується не позивача, а іншої особи та не може використовуватись для встановлення наявності чи відсутності обставин, якими обґрунтовуються доводи та заперечення сторін.

Водночас, колегія звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Указане підтверджується позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп/1997, де суд зазначив, що "частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю".

У Рішенні від 30.09.2010 №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" №2222-IV від 08.12.2004 (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні у рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас, чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19.

Інших доказів щодо об`єктивної неможливості розгляду заяви позивачем до суду не надано, у зв`язку з чим позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами наявність обставин об`єктивної неможливості розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі.

Отже, у задоволенні клопотання позивача про зупинення розгляду справи слід відмовити.

Керуючись статтями 236, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025.

Головуючий суддя Т.С. Канигіна

Суддя О.О. Кукоба

Суддя І.Г. Ясиновський