Справа № 160/3694/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/3694/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 07.04.2025 року) у адміністративній справі №160/3694/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії №88 від 06.11.2024 року; зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати до її страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи: з 10.12.1980 року по 31.08.1981 року; з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року з 13.09.1995 року по 01.02.1999 року згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 , та період з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року; зобов`язати відповідача 2 призначити їй пенсію за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії № 88 від 06.11.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи: з 10.12.1980 року по 31.08.1981 року; з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року з 13.09.1995 року по 01.02.1999 року згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 , та період з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 30.10.2024 року до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 року №8 було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку недостатнім страховим стажем; страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 02 місяці 17 днів; не зараховано у страховий стаж: період роботи з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року на території Вірменії; згідно довідки від 14.12.2023 року №16475, оскільки в умовах воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих повноважними органами іноземних держав» визначено порядок прийняття іноземних офіційних документів (проставляння апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений). Апелянт зазначив, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. 29.12.2023 року для України припинила ді Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протокол до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що 30.10.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2024 року №88 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком; до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року на території Вірменії (з 01.01.2023 року росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року), а тому відсутні підстави для врахування при призначенні пенсії, стажу, який набутий не тільки в рф, але й у Вірменії, Казахстані, Киргизстані, Таджикистані та Узбекистані, оскільки, стаж на території таких держав враховується по 31.12.1991 року; до страхового стажу не враховано період роботи згідно довідки від 14.12.2023 року №16475, оскільки в умовах воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» визначено порядок прийняття іноземних офіційних документів. Суд врахував, що робота ОСОБА_1 у зазначені періоди підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 з 29.08.1988 року прийнята на роботу вчителем за класом скрипки до Кахцрашенської музичної школи Арташатського району; 18.09.1995 року звільнена у зв`язку з переведенням на іншу роботу; 13.09.1995 року прийнята на роботу вчителем за класом скрипки в Музичну школу ім. Р.Андреасяна. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 1, 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» та прийшов до висновку про те, що під час вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий нею на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Вірменії. Суд вважав, що у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили. Суд врахував, що у трудовій книжці ОСОБА_1 є відповідні записи. Суд вважав, що, оскільки станом на 24.02.2022 року така довідка приймалась на території України без спеціального посвідчення, такі документи, видані після 23.12.2022 року (дата зупинення дії Конвенції та виходу з неї України), належить і далі приймати на території України під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостилю тощо). Суд врахував, що період з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року по догляду за дитиною було зараховано пенсійним органом під час звернення ОСОБА_1 05.04.2024 року. Суд вважав ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на призначення пенсії є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2024 року зарахувавши періоди: з 10.12.1980 року по 31.08.1981 року; з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року з 13.09.1995 року по 01.02.1999 року та з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року, та з урахуванням висновків суду.

Матеріалами справи встановлено, що 30.10.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віко відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за принципом екстериторіальності 06.11.2024 року була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та рішенням №88 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 на день звернення із заявою про призначення пенсії становить 24 роки 02 місяці, 17 днів; до страхового стажу, не зараховано період роботи з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року на території Вірменії у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 року росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, а тому відсутні підстави для врахування при призначенні пенсії, стажу, який набутий у Вірменії; стаж на території таких держав враховується по 31.12.1991 року; до страхового стажу не враховано період роботи згідно довідки від 14.12.2023 року №16475, оскільки в умовах воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» визначено порядок прийняття іноземних офіційних документів, а саме п1 постанови встановлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо). Видані в цих державах документи, які не мають установленої форми, приймаються на території України за умовами проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений

Встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.04.2024 року №88 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з рішення пенсійного органу, на день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком її страховий стаж склав 27 років, 02 місяці, 09 днів, тобто пенсійним органом було зараховано до страхового стажу період знаходження ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала з 29.08.1988 року вчителем за класом скрипки до Кахцрашенської музичної школи Арташатського району та 18.09.1995 року звільнена у зв`язку з переведенням на іншу роботу; з 13.09.1995 року вчителем за класом скрипки в Музичну школу ім. Р.Андреасяна; 01.02.1999 року звільнена за власною заявою.

Згідно форми РС-право період знаходження ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року зараховано до страхового стажу.

Відповідно до ст.4, ч.1, 4 ст.4 ст.24, ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до статей 1, 6, 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, (зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Республіка Казахстан) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 передбачено вихід України з цієї Угоди. Угода припинила дію для України 19.06.2023 року.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що відсутність легалізації на довідці від 14.12.2023 року №16475, не може бути підставою для органів Пенсійного фонду в обмежені права особи у реалізації конституційного права на соціальний захист та є протиправним не врахування періоду догляду за дитиною з 18.03.1997 року по 17.03.2000 року. Пенсійним органом повинен враховуватися трудовий стаж та заробітна плата, набуті ОСОБА_1 на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Республіки Вірменія.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що, оскільки, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, припинила свою дію для України 19.06.2023 року, то правовідносини до цієї дати охоплювали питання пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , а тому підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , в тому числі періоди роботи на території Республіки Вірменія з 01.01.1992 року по 18.09.1995 року

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

29.05.2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшла заява про повернення частини помилково сплаченого судового збору.

Встановлено, що ухвалою суду від 22.05.2025 року вказано, що для розрахунку суми збору за немайнову вимогу фізичної особи слід враховувати, що станом, коли позов подавався до суду першої інстанції, діяла ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. на 2025 рік).

Сума, що повинна бути сплачена при поданні апеляційної скарги складала: 3028,00 грн. х 0,4 = 1211,20 грн., 1211,20 грн. х 150% = 1816,80 грн.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду від 07.04.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповідно до платіжної інструкції № 2245 від 20.05.2025 року був сплачений судовий збір у сумі 2906,88 грн.

Сплачений судовий збір у розмірі 2906,88 грн. є більшим за необхідний до сплати.

Необхідним до сплати судовим збором є сума 1453,44 грн. з урахуванням коефіцієнту пониження згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Нормами Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору у разі його переплати у більшому розмірі та сплати помилково.

Платником є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, сума переплаченого судового збору, сплачена складає 1453,44 грн., згідно платіжної інструкції № 2245 від 20.05.2025 року.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року у адміністративній справі №160/3094/25 залишити без змін.

Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () судовий збір у сумі 1453,44 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки), що є сплаченим у більшому розмірі за необхідний, згідно платіжної інструкції № 2245 від 20.05.2025 року, з Державного бюджету України.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова