Справа № 520/6465/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 р. Справа № 520/6465/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/6465/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

третя особа Регіональна філія "Південна залізниця" АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ"

про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, третя особа на стороні позивача - Регіональна філія Південна залізниця АТ УКРЗАЛІЗНИЦЯ, в якій просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо скасування 04.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на період мобілізації та на воєнний стан з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненадання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на період мобілізації за заявою регіональної філії Південна залізниця АТ Укрзалізниця від 24.02.2025 року за №20250224- 692144 у зв`язку з бронюванням за АТ Укрзалізниця та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на період мобілізації за заявою регіональної філії Південна залізниця АТ Укрзалізниця від 24.02.2025 року за №2144 у зв`язку з бронюванням за АТ Укрзалізниця;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно - господарської діяльності) Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації від 07.03.2025р. N0180, в частині,що стосується призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відправлення в складі команди 3017;

- визнати протиправним, скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 07.03.2025 року №70 в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до особового складу військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в особі уповноважених осіб, виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зі списків особового складу військової частини, звільнити з військової служби особового складу Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду військовою частиною НОМЕР_1 Національної Гвардії України в особі уповноважених осіб, зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо скасування 04.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на період мобілізації та на воєнний стан з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно - господарської діяльності) Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації від 07.03.2025р. N0180, в частині що стосується призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відправлення в складі команди 3017.

Визнано протиправним, скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 07.03.2025 року №70 в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до особового складу військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в особі уповноважених осіб, виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зі списків особового складу військової частини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харквського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що скасування наказу про зарахування позивача до списків особового складу військової частини та призначення на відповідну посаду після його реалізації та вичерпання своєї дії, порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, оскільки весь цей час позивач проходив військову службу та мав відповідні права й обов`язки. Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Отже, такий спосіб захисту, як а) визнання протиправною і скасування Наказу N70-, та б) зобов`язання військової частини виключити позивача зі списків особового складу та звільнити його, на думку відповідача, є необґрунтованими з огляду на неможливість відновлення порушеного права позивача.

Крім того, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харквського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що згідно відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») наявна інформація про те, що позивач не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з цим позивач був порушником з 04.12.2024 року та відносно позивача до органів національної поліції було направлено звернення щодо необхідності його доставлення (супроводження) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Отже, відомості відображені у результаті бронювання за заявою регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 24.02.2025 року за №20250224- 692144 свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовлено у бронюванні з передбачених чинним законодавством підстав. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Позивач станом на дату призову був військовозобов`язаним та не мав діючого бронювання, отже був призваний на військову службу під час мобілізації з дотриманням вищезазначеної норми закону.

Позивач подав додаткові пояснення на апеляційні скарги, в яких наполягав на законності спірного рішення та просив залишити його без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в оскаржуваній частині позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області 01.09.2009 року, реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.45-49) та військовозобов`язаним.

ІНФОРМАЦІЯ_7 23.03.2021 року позивача взято на військовий облік та оформлено військовий квиток (тимчасове посвідчення) військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 від з штрих-кодом (ОК -код) та оновленими даними на ім`я (а.с.51 том 1).

Позивач з 12.09.2012 року по теперішній час обіймає посаду машиніста тепловоза цеху експлуатації виробничого підрозділу «Локомотивне депо Харків - Сортувальний» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», даний факт підтверджується відповідною довідкою від 11.03.2025 року №ТЧ-10-03/82 (а.с.66 том 1).

Відповідно до змісту вищевказаної довідки, виробничий підрозділ «Локомотивне депо Харків - Сортувальний» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» належить до критичної інфраструктури. Також зазначено, що позивач відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 493 згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження №106), найменування розділу III п. 11. був заброньований з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 було прийнято рішення про надання (оформлення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року.

У зв`язку з вказаним, ІНФОРМАЦІЯ_7 м Харкова 17.08.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 видано посвідчення № НОМЕР_4 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан оформлене на його ім`я та визначено, що позивачу відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 493 згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження №106), найменування розділу III п. 11. надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан терміном на 12 ( дванадцять) місяців, тобто до 17.08.2025 року (а.с.54 том 1).

Посвідченням № НОМЕР_4 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.08.2024 року вказано, що воно дійсне за наявності військового квитка (тимчасового посвідчення) серії НОМЕР_3 від 23.03.2021 року(а.с.53).

06.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 було оформлено військовий квіток серії НОМЕР_5 та видано позивачу(а.с.55 том 1).

Також, 06.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 позивача знято з військового обліку та призвано на військову службу під час мобілізації, мобілізовано та зараховано до військової частині.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 07.03.2025 року № 70 позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зараховано до списків особового складу військової частини, та призначено на посаду солдата запасу, стрільця - зенітника 1-го зенітного ракетного відділення 2-го зенітного ракетного взводу 2-ої зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону (ВОС - 10491611), присвоєно особистий номер НОМЕР_6 (а.с. 170 том1).

Оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 07.03.2025 року № 70 позивача - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зараховано до списків особового складу військової частини, та призначено на посаду солдата запасу, стрільця - зенітника 1-го зенітного ракетного відділення 2-го зенітного ракетного взводу 2-ої зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону (ВОС - 10491611) та присвоєно особистий номер НОМЕР_6 - на теперішній час позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить військову службу під час мобілізації у військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України у зв`язку з здійсненням ІНФОРМАЦІЯ_7 його мобілізації.

Вважаючи такі дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо мобілізації 06.03.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України протиправними, такими що порушують права, свободи та законні інтереси, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо скасування 04.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на період мобілізації та на воєнний стан з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року.

Також, з протиправності наказів, а саме: начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно - господарської діяльності) Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації від 07.03.2025р. N0180, в частині що стосується призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відправлення в складі команди 3017; командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 07.03.2025 року №70 в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до особового складу військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України їх скасування та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в особі уповноважених осіб, виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зі списків особового складу військової частини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. за №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон №3543-XII) мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Загальна мобілізація, згідно з частиною другою статті 4 Закону №3543-XII, проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною п`ятою статті 4 Закону № 3543-XII регламентовано, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ унормовано, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частин першої, другої статті 2 Закону №2232-XII (військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Відповідно до статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, слід також зазначити, що Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу у тому числі на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи);

Пунктом 31 Порядку №76, чинного на момент виникнення спірних правовіднсин, передбачено виключний перелік підстав для анулювання/скасування відстрочки військовозобов`язаним, які є заброньованими.

Так згідно п.31 Порядку №76 надана відстрочка підлягає анулюванню в разі:

1) закінчення строку її дії;

2) завершення критично важливим підприємством виробництва товарів, виконання робіт і надання послуг для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань;

3) позбавлення підприємства, установи, організації статусу критично важливого підприємства, критично важливої установи державним органом, який прийняв рішення про визначення їх критично важливою установою;

4) ліквідації органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи;

5) звільнення військовозобов`язаного з органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи (крім звільнення з посади з подальшим призначенням на іншу посаду в межах одного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи);

6) тимчасового припинення дії трудового договору військовозобов`язаного з критично важливим підприємством, критично важливою установою;

7) обгрунтованого подання керівника органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування засобами Порталу Дія;

8) обгрунтованого подання керівника критично важливого підприємства, критично важливої установи, але не частіше ніж один раз на п`ять календарних днів засобами Порталу Дія;

9) надання відстрочки з інших причин, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

10) припинення укладеного договору (контракту) або закінчення строку призначення - для працівників спеціалізованих установ ООН, міжнародних судових органів, міжнародних та неурядових організацій та установ, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України;

11) невиконання оператором протимінної діяльності протягом шести місяців робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) за сертифікованим процесом (процесами) на основі інформації, поданої Центром протимінної діяльності;

12) невідповідності військовозобов`язаного умовам, зазначеним в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку;

13) звільнення з посади священнослужителя (за заявою ДЕСС в електронній формі про анулювання бронювання військовозобов`язаного працівника, що формується на основі інформації, поданої юридичною особою - релігійною організацією);

14) виключення суб`єкта господарювання з переліку, зазначеного в абзаці п`ятнадцятому пункту 5 цього Порядку, або працівника суб`єкта господарювання із складу бригади, зазначеної в абзаці п`ятнадцятому пункту 5 цього Порядку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.09.2012 року по теперішній час обіймає посаду машиніста тепловоза цеху експлуатації виробничого підрозділу «Локомотивне депо Харків - Сортувальний» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», що підтверджується відповідною довідкою від 11.03.2025 року №ТЧ-10-03/82 (а.с.66), та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 493 згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження №106), найменування розділу III п. 11. заброньований з 17.08.2024 року терміном на один рік до 17.08.2025 року, у зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_7 17.08.2024 року видано позивачу посвідчення № НОМЕР_4 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан оформлене на його ім`я та визначено, що позивачу відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 493 згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження №106), найменування розділу III п. 11. надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний стан терміном на 12 ( дванадцять) місяців, тобто до 17.08.2025 року (а.с.54 том 1).

У подальшому, 06.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо позивача в рамках виконання мобілізаційної процедури було оформлено військовий квіток серії НОМЕР_5 та видано позивачу, знято з військового обліку та призвано на військову службу під час мобілізації, мобілізовано та зараховано до військової частині.

На підтвердження правомірності своїх дій, згідно змісту відзиву на позов та доданих до нього документів, відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_7 вказує на те, що бронювання ОСОБА_1 було анульовано 04.02.2025 року на виконання вимог розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 04.02.2025 року №0716/1105 у зв`язку з тим, що не було підтверджено виконання договору на виконання мобілізаційного завдання (замовлення)». Вказані відомості щодо бронювання ОСОБА_1 із зазначенням дати початку та дати її відміни (анулювання), відображені в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»)» (а.с.116 том 1).

При цьому, згідно змісту наданого витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») у якості причини скасування бронювання зазначено «компанія втратила статус критичності/ліквідована».

Відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження даних, відображених у наданому документі, втрати статусу критичності Регіональною філією УЗ Південна залізниця АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ".

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 27.01.2025 №100 АТ «Укрзалізниця» підтверджено статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (а.с.35 том 2).

Крім того, судова колегія зазначає , що згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 року № 45, "Про затвердження Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час", статус критично важливого підприємства Регіональній філії УЗ Південна залізниця АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", надано відповідно до наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 27.01.2025 №100, таким чином, скасування такого статусу можливе лише Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Доказів спростування вищезазначеного до матеріалів справи не надано.

Доводи апеляційної скарги Новобаварського ОРТЦКтаСП м. Харкова стосовно правомірності анулювання позивачу бронювання у зв`язку з тим, що не було підтверджено виконання договору на виконання мобілізаційного завдання (замовлення) колегія судді вважає безпідставним, з огляду на те, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 27.01.2025 №100 АТ «Укрзалізниця» підтверджено статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а у якості причини скасування бронювання, згідно змісту наданого витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг») зазначено «компанія втратила статус критичності/ліквідована», що не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи.

Зважаючи на те, що відповідач, станом на 06.03.2025 року (момент виникнення спірних правовідносин) був обізнаний про факт наявності усіх підстав належності позивача для бронювання, та відсутності таких для відміни вже існуючого бронювання, суд апеляційної інстанції враховуючи положення статті 23 Закону №3543-XII, погодужється з висновком суду першої інстанції про те, що дії Новобаварського ОРТЦКтаСП м. Харкова щодо скасування позивачу відстрочки від призову на період мобілізації та на воєнний стан є протиправними.

Щодо доводів Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що процедура призиву військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу, з посиланням на висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, то колегія суддів не приймає її до уваги, оскільки кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні обставини, які встановлюються на підставі доказів.

У справі на яку посилається суд першої інстанції, основний акцент позивача-військовослужбовця був на тому, що він не проходив ВЛК, у вищезазначеній справі позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію позивача), а дії ТЦК та СП щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК. Позивач оскаржував саме акт індивідуальної дії в частині, яка безпосередньо його стосується, предметом судового розгляду у даній справі не було дослідження процедури проведення ВЛК та/ або інших дій (бездіяльності) районного ТЦК та СП, тобто справи не є тотожними.

При цьому, висновки Верховного суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК, а тому колегія суддів не погоджується із таким обгрунтуванням відповідача.

Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.

Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 6 жовтня 2021 року у справі №9901/26/21, від 03 листопада 2021 року у справі №9901/226/21, від 02 лютого 2022 року у справі № 9901/256/21, від 16 березня 2023 року у справі № 9901/494/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 990/152/22, від 14 вересня 2023 року у справі №990/73/23.

Таким чином, з урахуванням наведеного, на переконання суду, процедура бронювання та надання відстрочки від призову на військову службу повинна бути чіткою та зрозумілою для громадян та позивача зокрема.

У контексті спірних правовідносин, позивач був переконаний про наявність у нього бронювання та відповідної відстрочки, оскільки на те, як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, були усі законні підстави.

З урахуванням вищевикладеного, матеріалами справи підтверджено, судом встановлено та відповідачами по справі не спростовано факт того, що Регіональною філією УЗ Південна залізниця АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" підтверджено статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, відповідальними працівниками підприємства на виконання вимог Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (у редакції постанови від 22 листопада 2024 р. №1332), подано документи для повторного бронювання ОСОБА_1 , вже раніше заброньованого відповідним рішенням терміном до 17.08.2025 року, з метою отримання засобами Порталу Дія за відповідними списками, бронювання працівника ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з результатів бронювання за заявою №2144.

Суд керується також ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, рішенням суду у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд розуміє, що питання мобілізації та призову на військову службу є надзвичайно важливими та чутливими темами в умовах введеного на території України воєнного стану та браку мобілізаційних ресурсів.

Проте, зазначені обставини не можуть бути виправданням порушень, які відбулися в спірних правовідносинах.

Разом з тим, суд також звертає увагу на приписи Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Алгоритм проведення мобілізації під час дії воєнного стану встановлено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (надалі Порядок № 560) (застосовується в редакції станом на 27.08.2024).

Згідно з пп. 21, 27 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані зобов`язані під час мобілізації з`являтися за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з пп. 28, 29 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки, в якій зазначаються:

прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;

мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

місце, день і час явки за викликом;

найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;

прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

реєстраційний номер повістки;

роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Згідно з п. 31 Порядку № 560 повістки мають право вручати представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 35 Порядку № 560 вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 40 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 54 Порядку № 560 громадянину може бути запропоновано прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, проте лише у разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, (…) виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру. При цьому оформлення повістки теж обов`язкове.

Згідно з п. 74 Порядку № 560 військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Як встановлено судовим розглядом, що відповідачем не зазначено, на якій підставі позивач взагалі опинився в ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Судом першої інстанції вірно зазначено, що фактів порушення позивачем правил військового обліку відповідач не довів, під час надання відзиву на позовну заяву та надання додаткових пояснень відповідних доказів також не надав, про існування таких порушень не зазначив.

Основним нормативно-правовим документом, що регулює питання постановлення на військовий облік і видачу військово-облікових документів є Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 559 (надалі Порядок № 559).

Згідно з п. 1 Порядку № 559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.

Згідно з п. 2 Порядку № 559 особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Згідно з п. 14 Порядку № 559 військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках: взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста; якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного; зміни категорії щодо військового обов`язку; відсутності місця для внесення змін; невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку; втрати (зіпсування); виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Згідно з п. 17 Порядку № 559 для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку та надати кольорову фотокартку встановленого розміру.

Згідно з п. 1 Розділу I Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 10.04.2017 № 206, видача військових квитків військовозобов`язаним проводиться Р(М)ВК за місцем їх перебування на військовому обліку на підставі заяви про видачу військового квитка.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункти 1.1 Розділу ІІ Положення № 402 передбачають, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І, пункту 1.4 глави І розділу ІІ Положення № 402.

Строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів.

За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 14 днів (підпункт 2.8.6 глави 2 розділу І Положення № 402).

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, та не заперечується сторонами по справі, що військовою часиною НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії не направлявся, що підтверджується листом від 24.03.2025 року №40/17/12-В-13-А (а.с.208 том 1).

Також, судовим розглядом встановлено, що всі наявні в матеріалах справи медичні документи, а саме: довідка №65А/2270, картка обстеження та медичного огляду, в якій відсутній номер, дата та підпис ОСОБА_1 , завірені печаткою ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не уповноваженої компетентної медичної установи, на яку законом покладено обов`язок щодо вчинення таких дій, що викликає у суду обґрунтований сумнів стосовно належного та правомірного проходження позивачем військово-лікарської комісії на предмет визначення його придатності до проходження військової служби на момент вчинення призову за мобілізацією позивача ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі та достатністю доказів, котрі дають у своїй сукупності змогу стверджувати, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого та законного висновку, що за відсутності доведення факту правомірності проведення процедури мобілізації до військової служби у передбачений законодавством спосіб, призов ОСОБА_1 на військову службу та подальше направлення для проходження військової служби до військової частини є протиправними.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №520/6465/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський