Справа № 143/816/24
Суддя: Сич С. М.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/816/24
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Сича С.М.,

за участю секретаря Левченко М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цюнько Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Погребище Вінницького району Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

В провадженні суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив поновити йому строк звернення до суду, оскільки він пропустив його з поважних причин.

Разом із цим, в судовому засіданні 03.09.2025 року він пояснив, що він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. 06.08.2024 року для розгляду адміністративних матеріалів відносно нього. Однак, у вказаній годині розгляду справи не відбулося по причині відсутності юриста. Того ж дня ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд справи буде перенесено на іншу дату та час, про що йому мають повідомити того ж дня у ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий знаходиться в місті Погребище Вінницької області. В той же день, приїхавши із міста Вінниця у місто Погребище, він завітав до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де працівник цього відділу ОСОБА_3 повідомила його, що ніхто із ІНФОРМАЦІЯ_1 не телефонував та не повідомляв про наступну дату розгляду означеного адміністративного матеріалу.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що вона складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а потім вручала йому постанову про накладення адміністративного стягнення. Чи спілкувалася вона із ним 06.08.2024 року вона не пам`ятає. Водночас, наголосила на тому, що якби він відвідував приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , то запис про це обов`язково містився б у журналі відвідувачів.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи в частині, необхідній для вирішення питання про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, судом встановлено наступне.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову №1818 від 06.08.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп. та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.7).

Водночас, разом із позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду, у якій просить визнати причини пропуску звернення до суду з адміністративним позовом поважними та поновити даний процесуальний строк.

Заява вмотивована тим, що 29.07.2024 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, у якому було зазначено, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності відбудеться о 10 год. 00 хв. 06.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. 06.08.2024 року для розгляду адміністративних матеріалів відносно нього. Однак, у вказаній годині розгляду справи не відбулося по причині відсутності юриста. Того ж дня ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд справи буде перенесено на іншу дату та час. 13.09.2024 року в телефонному режимі працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було повідомлено, що матеріали справи відносно нього були розглянуті та винесено постанову № 1818 від 06.08.2024 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення.

Таким чином, лише 13.09.2024 року ОСОБА_2 після отримання дзвінка від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач отримав копію постанови №1818 від 06.08.2024 року в справі про адміністративне правопорушення, про що ним було власноручно зазначено на примірнику оскаржуваної постанови.

За таких обставин позивач вважає, що передбачений ст.286 КАС України строк на оскарження постанови ним пропущено з поважних причин (а.с.12, 13).

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.10.2024 року суд не вирішував питання щодо наявності чи відсутності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки вирішення цього процесуального питання потребувало дослідження доказів безпосередньо у судовому засіданні.

Вирішуючи означену заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суд виходить із того, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Отже, право на звернення до адміністративного суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом, іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Конструктивний аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, не пов`язаних із правопорушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а не упродовж десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оспорювана постанова №1818 винесена 06.08.2024 року (а.с.8), а із позовною заявою до суду ОСОБА_1 звернувся лише 19.09.2024 року, тобто майже через півтора місяці після виникнення у нього права на звернення до суду.

Суд вважає неспроможними доводи позивача про те, що о 10 год. 00 хв. 06.08.2024 року він з`явився для розгляду адміністративних матеріалів відносно нього до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у вказаній годині розгляду справи не відбулося, виходячи із наступного.

В протоколі про адміністративне правопорушення №4/180 від 29.07.2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП, чітко зазначено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 06.08.2024 року в кабінеті №4 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Другий примірник протоколу було вручено ОСОБА_1 , про що свідчить його власноручно виконаний підпис. При цьому протокол не містить будь яких зауважень ОСОБА_1 , зокрема, в частині повідомлення його про час та місце розгляду адміністративної справи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Водночас, слід відзначити, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження тієї обставини, що у згаданий час він прибув в кабінет №4, що розташований в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що йому було повідомлено працівниками цього центру комплектування та соціальної підтримки про відкладення розгляду справи на іншу дату та час.

Разом із цим, у відзиві на позовну заяву обумовлено, що позивач не приймав участі у розгляді адміністративної справи, та будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду адміністративної справи відносно нього, не надав жодних заяв щодо порядку розгляду справи та не надав доказів, що підтверджують його пояснення (а.с.39).

Наведені представником відповідача аргументи узгоджуються із матеріалами справи.

Не знайшли свого підтвердження і аргументи позивача про те, що 06.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 його було повідомлено, що розгляд справи буде перенесено на іншу дату та час, про що йому мають повідомити того ж дня у ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що в той же день, приїхавши із міста Вінниця у місто Погребище, він завітав до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де працівник цього відділу ОСОБА_3 повідомила його, що ніхто із ІНФОРМАЦІЯ_1 не телефонував та не повідомляв про наступну дату розгляду означеного адміністративного матеріалу, виходячи із такого.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона не пам`ятає, щоб спілкувалася із ОСОБА_1 06.08.2024 року. Однак, наголосила на тому, що якби він відвідував приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , то запис про це обов`язково містився б у журналі відвідувачів.

Більше того, із сканкопії витягу із журналу реєстрації відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_1 не вбачається, що 06.08.2024 року ОСОБА_1 відвідував приміщення цього відділу (а.с.108, 112).

Суд звертає увагу на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 13.09.2024 року, про що свідчить відповідне застереження у її тексті та власноручно виконаний позивачем підпис (а.с.8 зворот).

Однак, окреслений факт, ураховуючи неприбуття ОСОБА_1 на розгляд справи 06.08.2024 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , сам по собі не може вважатися поважною причиною пропущення строку звернення до суду, позаяк не є істотною та непереборною обставиною, що об`єктивно унеможливлювала звернення до суду із цим позовом упродовж встановленого законом строку.

Суд також ураховує поведінку позивача протягом десятиденного строку звернення до суду та зауважує, що останній не лише упродовж згаданого процесуального строку, а й після значного проміжку часу після його закінчення, вочевидь не вчиняв будь - яких активних дій (письмові звернення, відвідування центру комплектування та соціальної підтримки, телефонні дзвінки тощо) для з`ясування того, чи було 06.08.2024 року винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, чи навпаки розгляд справи було відкладено на іншу дату та час.

При цьому опосередковано слід констатувати той факт, що позивача вочевидь влаштовувала така правова невизначеність, а тому він не вчиняв дій, спрямованих на отримання інформації про хід вказаного адміністративного провадження.

В силу ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У пунктах 25, 26 постанови Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 520/11044/19 обумовлено, що положення ч.3 ст.123 КАС України зобов`язує суд запропонувати позивачу вказати інші підстави пропуску строку звернення до суду після того, як суд дійде висновку про передчасність висновку щодо поважності причин пропуску строку, вказаних позивачем у первісній заяві про поновлення строку для звернення до суду. Відтак, з`ясувавши після відкриття провадження у справі про те, що причини, зазначені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не є поважними, суду першої інстанції належить застосувати положення саме ч. 4 ст. 123 КАС України та надати позивачу можливість повідомити про інші причини пропуску строку звернення до суду, оцінивши їх на предмет поважності.

Ураховуючи, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, та з огляду на зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій ОСОБА_1 перед зверненням до суду за захистом свого права, суд вважає, що підстави, вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду, не можуть бути визнані поважними, а тому дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та надання йому можливості повідомити про інші причини пропуску строку звернення до суду.

Керуючись ст. 2, ч.3 ст.123, ст.ст.250, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без руху.

Встановити строк для усунення позивачем недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення її без руху.

Роз`яснити позивачеві, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде залишена без розгляду.

Копію ухвали вручити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя