Справа № 588/1422/25
Суддя: Огієнко О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/1422/25
Провадження № 2-а/588/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судового засідання Гаврилович Я.Д., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кучмія Д.В., представниці відповідача Грищенко В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченка Романа Олександровича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Кучмій Д.В. у серпні 2025 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 30.07.2025 поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченком Романом Олександровичем було винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. У постанові зазначено, що позивач 30.07.2025 о 06 год. 24 хв. у с. Люджа, вул. Горького, 40, керував транспортним засобом без діючого посвідчення водія відповідної категорії «А», тобто не маючи права керувати транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки на час його зупинки працівниками поліції 30.07.2025 він мав чинне посвідчення водія відповідної категорії «А».

Також представник позивача зазначив, що його довірителю не було вручено постанову на місці, а лише надано можливість ознайомитися з її змістом на планшетному пристрої.

Після винесення постанови, позивач звернувся до Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області, де йому була надана відповідь, що згідно підсистеми Інформаційного порталу національної поліції, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.07.2007 станом на 01.08.2025 працівниками поліції не вилучалося. Одночасно повідомлено, що згідно підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» Інформаційного порталу національної поліції, дане посвідчення має статус (вилучений) та рекомендовано звернутися до територіального сервісного центру МВС з метою зміни статусу посвідчення водія з вилученого на виданий. Звернувшись до територіального сервісного центру МВС № 5943 позивачу повідомили, що підстав для вилучення посвідчення водія не має, але вказаний статус (вилучений) був свого часу застосований за вимогою працівників поліції Тростянецького відділення і що після внесення відповідних змін спеціалістами сервісного центру відносно вказаного посвідчення водія змінено статус з вилученого на чинний (діючий).

Посилаючись на зазначені обставини представник позивача просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 534788 від 30.07.2025, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 12.08.2025 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду, а також за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі.

Ухвалою суду від 19.08.2025 за клопотанням представниці відповідача Грищенко В.Л. було продовжено ГУ НП в Сумській області строк для подання відзиву.

20.08.2025 відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов у якому зазначив, що 30.07.2025 близько 06 год. 30 хв. у м. Люджа під час несення служби із забезпечення безпеки дорожнього руху та профілактики дорожньо-транспортних пригод було виявлено мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 без захисного мотошолома та зупинено даний транспортний засіб. Він попросив водія пред`явити для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія, яке мало статус «вилучений». З урахуванням вимог ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у розмірі 3400 грн. При винесенні оскаржуваної постанови були дотримані у повному обсязі всі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_1 . Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а отже є правомірною, винесеною уповноваженою особою, у порядку та спосіб передбачений чинним законодавством. Тому ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову.

22.08.2025 представниця відповідача Каракуц М.Ю. подала відзив на позов, у якому вказала, що згідно з постановою серії ЕНА №5347488 від 30.07.2025 ОСОБА_1 о 06 год. 24 хв. перебуваючи по вул. Горького, 2 у с. Люджа, керував транспортним засобом без діючого посвідчення водія, відповідної категорії «А», тобто не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху та останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до наданих пояснень поліцейського Колєсніченка Р.О. було зупинено та перевірено документи у водія транспортного засобу, яким виявився ОСОБА_1 , який до моменту зупинки рухався на мотоциклі MUSSTANG MT125-2 д.н.з. НОМЕР_2 . На вимогу поліцейського позивач надав посвідчення водія, проте відповідно до бази даних ІПНП «Армор», відносно водія було зазначено дані щодо «вилучення посвідчення водія». У зв`язку із цим, поліцейським було прийнято рішення щодо складання постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом, особою, що не має права керування таким транспортним засобом. Також представниця відповідача зазначила, що заявлений позивачем розмір на відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним. Даний спір не потребує глибокого правового аналізу й дослідження, а тому і значних часових витрат. Існує стала судова практика щодо вирішення таких спорів. Пошук судової практики, підготовки матеріалів та написання позовної заяви адвокатом не потребувала великих затрат часу на проведення аналізу доказової бази. Тому представниця відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали пославшись на обставини вкладені у позовній заяві, просили задовольнити вимоги. Також позивач пояснив, що він кожного дня їздить на автомобілі та його неодноразово зупиняли поліцейські, однак ніколи не виникало запитань з приводу дійсності посвідчення водія.

Представниця відповідача ГУ НП в Сумській області Грищенко В.Л. в судовому засіданні проти позову заперечила пославшись на обставини викладені у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши, докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що 30.07.2025 поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченком Романом Олександровичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5347488, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. За змістом указаної постанови ОСОБА_1 30.07.2025 о 06 год. 24 хв. у с. Люджа по вул. Горького, 40 керував транспортним засобом АС МТ125-2 номерний знак НОМЕР_3 , без діючого посвідчення водія відповідної категорії «А», тобто не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126КУпАП (а.с. 11, 42, 60).

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.07.2025 серії ЕНА № 5347488, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункт 11 частина 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пунктів 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачами разом із відзивами було надано оптичні диски з відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського, посилання на які міститься в оскаржуваній постанові.

Відеозаписи на оптичних дисках є електронними доказами, копії яких відповідно до положень ст. 99 КАС України, мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача.

Дослідивши наданий поліцейським Колєсніченком Р.О. оптичний диск суд зазначає, що наявні на ньому відеозаписи не містять цифрового підпису.

Відповідно до положень ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, надані поліцейським Колєсніченком Р.О. відеозаписи на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не є допустимими доказами у розумінні ст. 74 КАС України, тому суд не бере до уваги ці докази.

Разом з тим, надані представницею відповідача Каракуц М.Ю. відеозаписи засвідчені електронним цифровим підписом, тому суд приймає ці відеозаписи як допустимі докази.

Дослідивши вказані відеозаписи у судовому засіданні було встановлено, що на них зафіксовані обставини про те, що 30.07.2025 о 06 год. 17 хв. поліцейськими був зупинений ОСОБА_1 , який рухався по дорозі на мотоциклі без мотошолома. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав посвідчення водія. Під час перевірки посвідчення водія поліцейським було виявлено, що в базі даних посвідчення водія значиться зі статусом «вилучене». Однак на підставі чого було вилучено дане посвідчення водія поліцейський не повідомив. Позивач пояснив поліцейським, що посвідчення водія у нього є, його зупиняли близько 10 разів і ніколи не виникало запитань з приводу дійсності посвідчення водія. Також позивач повідомив, що колись давно він притягувався до адміністративної відповідальності, однак штраф він сплатив та посвідчення водія йому повернули. У подальшому поліцейським була винесена відносно позивача оскаржувана постанова.

Також представницею відповідача на підтвердження правомірності спірної постанови до суду було надано письмові пояснення поліцейського ОСОБА_3 .

Вказане пояснення суд не приймає як допустимий доказ, оскільки фактично такі пояснення є показаннями свідка та мають надаватися у судовому засіданні під час допиту. Крім того, в неупередженості даного свідка наявні сумніви, оскільки ним була винесена оскаржувана постанова.

Інших доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не надано.

Отже відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин про те, що у позивача було вилучено посвідчення водія із зазначенням відомостей про підстави вилучення.

Разом з тим, стороною позивача було надано копію посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.07.2007 виданого на ім`я ОСОБА_1 з відкритою категорією «А», а також надано для огляду в судовому засіданні оригінал даного посвідчення водія (а.с. 12).

Відтак, наявність у позивача оригіналу посвідчення водія спростовує обставини про те, що таке посвідчення водія було вилучено.

Також, згідно повідомлень Охтирського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській областівід 05.08.2025 за № 12353-2025, та ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області від 27.09.2025 за № 41430-2025, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.07.2007 працівниками поліції у ОСОБА_1 не вилучалося (а.с. 14, 90).

Отже, суд констатуєвідсутність належних, допустимих та достатніх доказів щодо правомірності притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126КУпАП, слід закрити, оскільки згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 606 грн (а.с. 1).

Чинним законодавством установлено вимогу сплати судового збору при зверненні до суду з адміністративним позовом з приводу оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 грн 60 коп.

Таким чином позивачем надмірно сплачено судовий збір у розмірі 40 коп., який може бути йому повернутий за відповідним клопотанням згідно положень ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового зборув розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги ( в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010 № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010 № 37246/04).

Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 05.08.2025; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 05.08.2025; ордер на надання правової допомоги адвокатом Кучмієм Д.В. від 08.08.2025; акт про отримання правової допомоги від 29.09.2025; розписку від 29.09.2025 про оплату ОСОБА_1 адвокату Кучмію Д.В. коштів за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн.

Вказані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 4000 грн.

Разом з тим, суд вважає вказаний розмір витрат на правничу допомогу завищеним, оскільки витрачений представником позивача час та розмір витрат у сумі 4000,00 грн є не співмірними з огляду на незначну складність цієї справи та наявність значної судової практики за вказаною категорією справ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відшкодувати судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, оскільки саме такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову, а також відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8-10, 134, 139, 242, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Кучмія Дениса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченка Романа Олександровича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 5347488 від 30.07.2025 винесену поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченком Романом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАПта накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп., а також на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі3000 грн 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Сумській області, адреса місцезнаходження: вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, 40000, ;

відповідач - поліцейський Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Колєсніченко Роман Олександрович, адреса: вул. Благовіщенська, буд. 34, м. Тростянець, Охтирський район, Сумська область, 42600.

Суддя О. О. Огієнко