Справа № 509/4098/25
Суддя: Кириченко П. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/4098/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Овідіополь, Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з відповідним позовом, а також визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 436 від 05 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП про накладення на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрафу у розмірі 1700,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що з оскаржуваною постановою ознайомився лише 25 липня 2025 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. В оскаржуваній постанові відсутнє посилання безпосередньо на норму Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яку порушено позивачем, не зазначено, які саме військово-облікові дані останній не обновив. Між тим, позивач зазначає, що інформацію щодо нього відповідач міг отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді. Також, відповідачем порушений встановлений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 для участі в розгляді справи не викликався, права та обов`язки йому не роз`яснювались, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості реалізовувати свої процесуальні права та порушено його право на захист. Вважає себе невинним, а постанову №436 від 05 квітня 2025 року - необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.09.2025 року було відкрито провадження у справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, а справу розглядати без пристуності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані і отримані докази, суд дійшов наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом встановлено, що 05 квітня 2025 року оскаржуваною постановою №436 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, під час дії особливого періоду.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч.3 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови №436 позивач 05.04.2025 р. о 10 годині 45 хвилин був доставлений працівниками поліції до до відповідача. При перевірці документів позивача було встановлено, що він перебуває на обліку у відповідача. Разом з тим, ОСОБА_1 не надав оновлені військово-облікові дані, чим порушив вимоги Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" п.8 та 10 ч.1 додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487.

Позивач посилається на положення статей 210, 210 1 цього Кодексу, які не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також, позивач вказує, що в оскаржуваній постанові не вказано, які ж саме «оновлені військово-облікові дані» не надав позивач, і що саме ці дані унеможливлюють отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому Позивач наголошував, що жодних повісток про необхідність явки на 05.04.2025 року позивач не отримував і такі повістки позивачу не вручались, він не надавав пояснень, не отримував постанову №436 та не був присутнім при її винесені, що вказує на формальність процедури.

Склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП, вимагає наявності вини як у формі умислу, так і у формі необережності, а отже усвідомлення особою неправомірності своїх дій або бездіяльності та бажання вчинити це.

Стаття 235 КУпАП містить положення про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а дійшов висновків, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури.

Як вбачається зі змісту постанови № 436 від 05.04.2025 р., остання винесена в день доставлення ОСОБА_1 до відповідача, що свідчить про недодержання строку повідомлення особи про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення (не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи). Докази сповіщення про розгляд справи та отримання копії оскаржуваної постанови після її винесення в устанволеному законом порядку матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене, оскільки Відповідач виніс оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, належним способом захисту порушеного права Позивача у даному випадку є скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, суд бере до уваги, що за приписам п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, у разі скасування рішення суб`єкта владних повноважень має закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 436 від 05 квітня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на громадянина ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн. є такою, що винесена з численними порушеннями вимог діючого законодавства, на підставі формального тлумачення без аналізу фактичних обставин, що є грубим порушенням принципу індивідуального підходу до справедливості, закріпленого у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо визнання постанови протиправною, суд відмовляє в цій частині, оскільки вказану постанову винесено посадовою особою в межах своїх повноважень.

В позовній заяві позивач також заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття "поважні причини пропуску процесуальних строків" є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Отже, Суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку Судом.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд ураховує підхід, сформований у схожих за змістом правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду, відповідно до якого, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовом, Суд вказав на об`єктивну можливість ознайомлення з рішеннями ВРП на офіційному вебсайті цього органу, доступ до якого є вільним, і необхідністю вжиття особою заходів щодо ознайомлення з опублікованою інформацією (постанови від 09 лютого 2022 року у справі № 9901/480/19 та від 19 листопада 2020 року у справі №11-136сап20).

Як випливає з матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вимогою про визнання протиправним та скасування постанови № 436 від 05 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» 28 липня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач наполягає на тому, що про оскаржуване рішення та копію постанови позивач дізнався виключно з матеріалів виконавчого провадження №78007480 під час ознайомлення з ним 25 липня 2025 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

З матеріалів позовної заяви випливає, що доказів вручення позивачу оскаржуваної постанови відсутні. Згідно адвокатського запиту 589 від 23.07.2025 р., зареєстрованого у виконавчій службі 25.07.2025 р., представник позивача ознайомився з матеріалами також 25.07.2025 р.

Враховуючи те, що відповідні доводи відповідачем не спростовано, доказів належного своєчасного сповіщення позивача про розгляд справи та вручення оскаржуваної постанови позивачу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про поновлення позивачу строку звернення з відповідним позовом до суду.

Керуючись ст. ст.2,5 - 9, 72 - 77, 90, 210, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністратвиний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову №436 від 05.04.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрафу у розмірі 17000,00грн., винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кириченко П.Л.