Справа № 400/7306/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 р. № 400/7306/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , с. Царедарівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,56429,

до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005, вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому він просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до вислуги років у пільговому обчисленні період служби з 24 лютого 2002 до 3 травня 2024 р. включно, протягом якого він брав безпосередню участь у здійсненні захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України із розрахунку один місяць за три відповідно до п. 4-1 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб;

зобов`язати ГУНП в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні період його служби з 24.02.2022 до 03.05.2024 року включно, протягом якого він брав безпосередню участь у здійсненні захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України із розрахунку один місяць за три відповідно до п. 4-1 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області підготувати та надіслати до ГУ ГІФУ в Миколаївській області оновлену довідку для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу за період служби з 24 лютого 2022 р. до 3 травня 2024 р. включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.04.2025 відповідачем розрахована вислуга років при звільненні позивача без врахування вимог пункту 4-1 Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб в редакції постанови КМУ № 1508 від 27.12.2024. Позивач наголошує, що має право на зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні періоду служби з 24 лютого 2022 до 3 травня 2024 р. включно, протягом якого звільнений зі служби поліцейський брав безпосередню участь у здійсненні захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України із розрахунку один місяць за три місці. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 15.07.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив спрощене провадження у справі, визначив, що розгляд справи буде здійснюватися без виклику сторін, встановив строк для подання сторонами заяв по суті.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що позивач відповідно до судового рішення звільнений з поліції за скороченням штату на підставі п.4 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» 16.08.2024. Наказ від 10.04.2025, прийнятий на виконання судового рішення, не змінює дату звільнення. Відтак, на думку, відповідача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 в редакції, що діяла на час звільнення, що не передбачала права зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні періоду служби з 24 лютого 2022 до 3 травня 2024 р. включно, протягом якого звільнений зі служби поліцейський брав безпосередню участь у здійсненні захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України із розрахунку один місяць за три місці. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 12.08.2025 суд задовольнив клопотання позивача про витребування у відповідача доказів.

Вимоги ухвали відповідачем виконано.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України на посаді старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області.

Наказом Національної поліції України від 07.06.2024 року № 625 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, відповідно до яких скорочено посади в апараті відповідача, окремих його підрозділах, в тому числі і посаду старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області, яку обіймав позивач.

Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області прийнято наказ від 15.08.2024 року № 698 о/с «По особовому складу» про переміщення позивача з 16.08.2024 року на рівнозначну посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення № 1 Миколаївського районного управління поліції, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, звільнивши його з посади старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 21.08.2024 року № 710 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 21.08.2024 року.

Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями у адміністративній справі 400/8713/24 і відповідно до приписів частини 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України мають преюдиційне значення в цій справі.

При цьому, в межах справи 400/8713/24 розглянуто позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 15.08.2024 року № 698 о/с про переміщення його з 16.08.2024 року без його згоди на іншу посаду, визнання нечинним наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по особовому складу від 21.08.2024 року № 710 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 400/8713/24 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 прийнято нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по особовому складу від 15.08.2024 року № 698 о/с; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по особовому складу від 21.08.2024 року № 710 о/с; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з 16.08.2024 року зі служби в поліції з посади старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у порядку статей 68, 77 Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 відповідач наказом № 391 о/с від 10.04.2025 вніс зміни до наказу ГУНП в миколаївській області від 15.08.2024 № 698 о/с «По особовому складу», доповнивши його пунктом наступного змісту:

«Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів): майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності…з 16 серпня 2024 року»

Представник позивача зверталась до відповідача з адвокатськими запитами щодо зарахування до вислуги років позивача періоду його служби, протягом якого звільнений зі служби поліцейський брав безпосередню участь у здійсненні захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РФ проти України із розрахунку один місяць за три місці.

Листом № 98376-2025 від 09.06.2025 відповідач повідомив представника позивача, що вислуга років, що була обчислена під час призначення пенсії за вислугу років особам, зазначеним у пункті 1 постанови № 393 до набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 1508 від 27.12.2024 не переглядається.

В матеріалах справи є довідка управління кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області № від 30.06.2025, якою визначено періоди впродовж 22.02.2022 по 10.11.2022, в які позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської федерації проти України, перебуваючи у населених пунктах Миколаївської області.

На виконання ухвали суду про витребування відомостей щодо безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської федерації проти України в період з 01.01.2023 по 16.08.2024 відповідач надав лист управління кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області, яким така участь не підтверджується.

Не погодившись з відмовою відповідача зарахувати вислугу років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні приписи законодавства України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною 1 статті 102 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII, пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, поліції, і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (частина 1 статті 2 Закону).

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393), яка в свою чергу визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів від 27 грудня 2024 р. № 1508 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі Постанова № 1508) постанову № 393 доповнено пунктом 4-1.

Абзацом другим пункту 4-1 установлено, що особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану з 24 лютого 2022 р. до 3 травня 2024 р. включно.

За нормами абзацу четвертого пункту 4-1 вислуга років, що була обчислена під час призначення пенсії за вислугу років особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2024 р. № 1508 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, не переглядається.

Повертаючись до обставин справи, суд зазначає наступне.

З заяв по суті суд встановив, що сторони не дійшли згоди щодо того, яка саме редакція Постанови № 393 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, між сторонами не є спірним, що позивач є звільненим зі служби в Національній поліції з 16.08.2024. Зазначене підтверджується як постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 400/8713/24, так і наказом ГУНП в Миколаївській області від 10.04.2025 № 391 о/с, яким внесено зміни до наказу ГУНП в миколаївській області від 15.08.2024 № 698 о/с «По особовому складу» і звільнено позивача зі служби з 16.08.2025.

Суд враховує, що відповідно до пункту 10 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 «Про затвердження Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції» у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Отже, вислуга років зазначається в наказі про звільнення.

За обставинами цієї справи звільнення позивача відбулось на підставі наказу № 698 о/с від 15.08.2024.

На зазначену дату Постанова № 393 не передбачала зарахування до вислуги років на пільгових умовах одного місяця служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану з 24 лютого 2022 р. до 3 травня 2024 р включно.

Вказана норма, якою встановлено такий порядок розрахунку вислуги років, набрала чинності 31.12.2024.

Позивач, в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що наказ № 698 о/с від 15.08.2024 відповідач доповнив наказом від 10.04.2025, який прийнято в період дії Постанови № 393 в редакції Постанови № 1058.

Оцінюючи ці доводи, суд зазначає, що наказом від 10.04.2025 відповідач врахував постанову апеляційного суду від 25.03.2025 по справі № 400/8713/24 і вніс зміни до наказу від 15.08.2024, звільнивши позивача з 16.08.2024 у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Водночас, обчислення вислуги років пов`язується саме з датою звільнення зі служби в Національній поліції, яка наказом від 10.04.2025 не змінена. Відтак, на думку суду, не має правового значення, коли саме відповідач обчислив позивачу вислугу років при звільненні для призначення пенсії, оскільки це не змінює дати, на яку вона має бути визначена.

Суд враховує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Суд зауважує, що Постановою № 1058 передбачена зворотна дія (ретроактивна форма) деяких норм цієї постанови.

Проте, вона не стосується норми абзацу третього пункту 6 Постанови № 1058, якою абзац другий пункту 4-1 Постанови № 393 викладено в редакції, на яку посилається позивач як на правову підставу позову.

Як вже зазначалось, норми абзацу другого пункту 4-1 Постанови № 393 набрали чинності 31.12.2024, тобто після звільнення позивача.

Відтак, з огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування для обчислення вислуги років позивача станом на 16.08.2024 норм Постанови № 393, які набрали чинності 31.12.2024.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач правомірно керувався редакцією Постанови № 393, яка діяла на час, коли дія (розрахунок вислуги років) мала бути здійснена.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В зв`язку з відмовою у позові суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Царедарівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,56429 РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко