Справа № 465/9903/24
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/9903/24
Провадження 2-а/465/111/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Титикайлу І.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кирилюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, просив скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 423 від 06 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову пояснив, що 06 грудня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 423 за ч. 3 ст.210 КУпАП, згідно з якою ОСОБА_1 не прибув за повісткою № 325305 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11:00 год. 15 жовтня 2024 року, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в особливий період. Вважає, що зазначена постанова № 423 є незаконною та необґрунтованою, а провадження у справа підлягає закриттю виходячи з такого.

29 листопада 2024 року зі слів поліцейського позивачу стало відомо, що він перебуває у розшуку від ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо неявки на повістку. Проте, даний факт заперечує в повному обсязі. 22.05.2024 року позивач здійснив оновлення даних військовозобов`язаного, де вказав свою поштову адресу, електронну пошту та актуальний номер мобільного телефону. Однак, повістка, яка надсилалась відповідачем, йому не надавалось листоношею, а інформація, яка вказана на довідці поштового зв`язку не відповідає дійсності. Окрім того, відповідач мав два альтернативні засоби зв`язку, щоб повідомити позивача, що його викликають в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, цього не було зроблено. Відтак, вважає, що оскаржувана постанова, не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає та вважає його таким, що є необґрунтованим, і як наслідок не підлягає задоволенню, виходячи з такого. 04.10.2024 на адресу ОСОБА_1 скеровано повістку № 325305, яка сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виклик військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.10.2024 о 11:00 год. для уточнення військово-облікових даних та скерована рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Відтак ОСОБА_1 був належним чином повідомлений відповідно до абз. 2 підпункту 2 пункту 41 Постанови № 560, 14.10.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 поштове відправлення повернуто оператором поштового зв`язку «Укрпошта» із долученням довідки про причини поверенення/досилання поштового відправлення адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом. З огляду на зазначене, просив відмовити у задоволенні позову.

Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовною заявою не погоджується та вважає викладені в ній міркування та вимоги такими, що не підлягають до задоволення з таких підстав. 15.10.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка № 325305 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , для прибуття у ІНФОРМАЦІЯ_7 на 11:00 год. 15.10.2024 для уточнення даних. Дана повістка була направлена на наявну у ІНФОРМАЦІЯ_1 адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Повістка ОСОБА_1 була скерована рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Разом з тим, рекомендоване поштове відправленням 14.10.2024 року повернуто оператором поштового зв`язку «Укрпошта». Із копії доданої довідки ф. 20 про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. З огляду на зазначене посилання позивача на неприбуття по повістці у зв`язку з тим, що не мав можливості отримати/ознайомитись з повісткою так як працівники поштового відділення за його адресою реєстрації та проживання такого не вручили або не залишили у поштовому ящику повідомлення про необхідність отримати на пошті рекомендований лист не заслуговує уваги, оскільки повністю дотримано процедуру надсилання повістки ОСОБА_1 передбаченої чинним законодавством, зокрема п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Також не встановлено поважності причин на неприбуття у час визначений у повістці, що передбачено ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які не були взяті до уваги при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснив, що йому не було відомо про надходження повістки про необхідність з`явитись до 15 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних, за повістку він не розписувався, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною та просить скасувати. Додав, що на пошту не звертався, оскільки в поштову скриньку йому нічого не надходило.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Пояснив, що постанова була винесена у зв`язку тим, що виконано всі законні підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Додав, що повістка була скерована на адресу позивача та повернулась на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», на підставі цих відомостей і була винесена постанова.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві.

Судом встановлено фактичні обставини справи.

Позивачу за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_2 засобами поштового зв`язку надіслана повістка № 325305 від 05.10.2024, в якій зазначено, що ОСОБА_1 належить з`явитися ІНФОРМАЦІЯ_4 15.10.2024 о 11:00 годині для уточнення даних.

Повістка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду.

Згідно з довідкою з поштового відділення 79007 про причини повернення/досилання повістка №325305 повернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 14.10.2025 року, причиною повернення вказано «відсутність адресата за вказаною адресою».

06 грудня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 423 за ч. 3 ст.210 КУпАП, згідно з якою ОСОБА_1 не прибув за повісткою № 325305 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11:00 год. 15 жовтня 2024 року, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною третьою статті 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, правил військового обліку особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи порядку військового обліку в Україні, визначає Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

За приписами вимог абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих, що відносяться до абзаців 2-6 частини третьої вказаної норми, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Приведені вище положення, зокрема абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у редакції Закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрали свою силу 15 травня 2024 року.

Поряд з цим, за положеннями пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (надалі - Закон № 3633-IX), зокрема, визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

- громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Водночас, останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16.07.2024.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки він на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився для уточнення даних.

Суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з приміткою до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Аналіз вказаної норми, виходячи із приписів статті 77 КАС України, дозволяє зробити висновок, що сторона відповідача у кожному випадку має довести неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі по тексту Закон № 1951-VIII).

Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до Законів України "Про публічні електронні реєстри", Про розвідку" та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Положеням Закону № 1951-VIII передбачено, що персональні дані можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560).

Отже, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210 КУпАП, полягає у порушенні правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до витягу із застосунку Резерв +, ОСОБА_1 зареєстрував електронний кабінет резервіста, як це передбачено ч.2 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уточнив військово-облікові дані вчасно (22.05.2024 року), у ОСОБА_1 наявна відстрочка від призову, підстава бронювання, військове звання - солдат, військово-облікова спеціальність 124281, а відтак на переконання суду ІНФОРМАЦІЯ_4 мав можливість перевірити дані ОСОБА_1 та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, повістка № 325305 від 05.10.2024 року сформована та направлена ОСОБА_1 для уточнення даних, проте у зазначеній повістці не вказано, які саме дані ОСОБА_1 необхідно уточнити, проте, як встановлено вище ОСОБА_1 уточнив військово-облікові дані вчасно - 22.05.2024 року.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

З огляду на те, що відповідачами не доведено наявності у позивача необхідності уточнення військово-облікових даних, зокрема з урахуванням того, що позивач був взятий на облік, вчасно уточнив військово-облікові дані, має відстрочку від призову на військову службу (бронювання), суд дійшов висновку, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_2 , ухвалюючи спірну постанову№ 423 за від 06 грудня 2024 року, діяв всупереч вимог статей 7, 9, 247, 251, 252 тощо КУпАП, не дослідив обставини справи, не встановив наявність складу адміністративного правопорушення, не зібрав доказів на підтвердження власної позиції щодо допущення позивачем інкримінованого правопорушення, зокрема, які були наявні у розпорядженні самого відповідача, а тому не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини,

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм законодавства саме зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, суд дійшов висновку, що постанова тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_2 № 423 від 06 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП підлягає скасуванню.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам закону, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, що є що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати у виді судового збору необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 423 від 06 грудня 2024 року року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_4

ІНФОРМАЦІЯ_9 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2025 року.

Суддя Мигаль Г.П.