Справа № 593/1036/25
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/1036/25
Провадження №2-а/593/34/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільськоїобласті в складі:

головуючої судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він як батько трьох дітей відповідно до ст.23 ЗУ '' Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' має право на відстрочку, яка йому постійно надавалася РТЦК, а тому він 6 травня 2025 року прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви на продовження відстрочки, і хоч працівником РТЦК при отриманні документів було зроблено йому зауваження про те, що він несвоєчасно оновив дані, однак з вказаного приводу у його присутності не складалося жодних процесуальних документів. Пізніше із виконавчої служби він дізнався про те, що через винесену постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 були заблоковані його рахунки. Він, звернувшись до РТЦК і лише 18 липня 2025 року дізнався про те, що 12 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім цього, при постановленні оскаржуваної постанови серед іншого не було враховано вимоги ст.38 КУпАП і накладено стягнення без врахування вимог вищевказаної статті.

30 липня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду за вказаними позовними вимогами було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати їх в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. При постановленні рішення просив взяти до уваги його письмові пояснення та ряд документів, які ним долучені до позову, а саме: завірений витяг із системи «Оберіг», наданий йому відповідачем, копію наказу про прийняття його на роботу, список військовозобов`язаних (додаток №5). Також повідомив, що попередні відстрочки від призову під час мобілізації йому надавались у зв`язку із вихованням трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , над яким рішенням Виконавчого комітету Бережанської міської ради №369 від 23 грудня 2021 року було встановлено опіку та призначено його дружину ОСОБА_6 його опікуном.

Також просив суд звернути увагу на те, що у відповідності до примітки ст. 210 КУпАП положення статтей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Враховуючи те, що із поданих ним до справи документів видно, що його особисті дані військовозобов`язаного були відомі відповідачу і посадові особи відповідача мали можливість їх отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи і той факт, що у відповідності до наданої самим Відповідачем роздруківки системи «Оберіг», видно, що 17.05.2024 року він особисто звертався до працівника відповідача ОСОБА_7 з приводу наданої відстрочки, а тому вважає, що в даному випадку відповідач не мав права застосовувати положення статей 210, 210-1 КУпАП, тобто і з вказаних підстав оскаржувана постанова є протиправною і підлягає до скасування.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , не подав суду відзив на позов із посиланням на докази, які доводили б підставність накладення на позивача адміністративного стягнення та, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, а тому суд у відповідності до ч.3 ст. 268 КАС України вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, повідомлених належним чином.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, а також вивчивши позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, взявши до уваги письмові пояснення позивача, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити, виходячи із наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 6 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , тобто за місцем перебування його на військовому обліку, для подання документів для продовження йому відстрочки відповідно до ст.23 ЗУ '' Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' . Під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що гр. ОСОБА_1 несвоєчасно оновив дані (адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані), вважаючи, що це є порушенням абз. 4 пп.1 п.2 II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», у зв`язку з чим 8 травня 2025 року було складено протокол № 237/2025 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, у якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, чим порушив вимоги п.5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпункт 2 пункту 1 «ПРАВИЛ військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, зі змінами).

Відповідно до складеного 8 травня 2025 року протоколу начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 12 травня 2025року було винесено постанову №1/233 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 17 000 грн.

Вищевказана інформація підтвержується долученими до матеріалів справи оглянутими в судовому засіданні: роздруківкою системи «Оберіг», протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 8 травня 2025 року та постановою №1/233 про адміністративне правопорушення від 12 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штраф розмірі 17 000грн.

Позивач не погодився із винесеною постановою, а тому 18 липня 2025 року, отримавши лише її копію, 25 липня 2025 року подав адміністративний позов, у якому зазначив, що вказана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, вона не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

При накладенні на нього адміністративного стягнення не було враховано того, що він не був повідомлений у встановлений законом строк про день і час розгляду справи, чим було порушено його право на захист. При винесенні постанови не було враховано також того факту, що він не переховувався від ТЦК, а своєчасно став на військовий облік та 17 травня 2024 року при особистому відвідуванні ТЦК проводив звірку особистих даних працівнику ТЦК ОСОБА_7 , що він офіційно є працевлаштованим так як працює в Жуківському ліцеї, який щоквартально подає списки військовозобов`язаних, що він є особою, якому до ст.23 ЗУ '' Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' постійно надавалася РТЦК відстрочка. Що відповідачем було накладено на нього стягнення без врахування вимог ст.38 КУпАП.

В підтвердження підставності своїх позовних вимог позивач долучив до своїх письмових пояснень ряд документів, які просив оглянути при постановленні рішення, а саме:

-протокол № 237/2025 про адміністративне правопорушення, який не містить підпису позивача

-постанову № 1/233 про адміністративне правопорушення від 12 травня 2025 року, яка містить відмітку, що позивач її отримав 18 липня 2025 року

-наказ № 53-к/тр від 3 листопада 2023 року, який свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 8 листопада 2023 року прийнятий на роботу завгоспом у Жуківський ліцей ім. Б. Лепкого

-список персонального військового обліку військовозобов`язаних та резервістів рядового, сержантського та старшого складу Жуківського ліцею імені Богдана Лепкого, який подавався адміністрацію цього навчального закладу, де під номером 9 міститься інформація про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

- завірений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 витяг із системи «Оберіг», який свідчить про те, що ОСОБА_1 17 травня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 /м. Бережани/ уточнював дані при отриманні відстрочки /працівник РТЦК ОСОБА_8 / таке уточнення при отриманні відстрочки ним проводилося і 24 грудня 2024 року /відстрочка з 2 січня 2025 року по 8 лютого 2025 року/ аналогічно уточнював дані при отриманні відстрочки і 6 лютого 2025 року

роздруківку із Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів сформованну Міністерством оборони у додатку Резерв+, з якого видно, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Гиновичі Бережанського району Тернопільської області, як військовозобов`язаний взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 / 18.11.1997 року, 21 березня 2024 року пройшов BЛK та відповідно до п.8 ч.1 ст. 23 ЗУ '' Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' має відстрочку

свідоцтва про народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у яких позивач зазначений батьком

рішення № 369 виконавчого комітету Бережанської міської ради від 23 грудня 2021 року про встановлення опіки над дітьми сиротами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Постановляючи по справі рішення про задоволення позову, суд вважає, що постанова, якою на позивача 12 травня 2025 року було накладено адміністративне стягнення, винесена із порушенням, а тому вона підлягає до скасування.

Протокол № 237/2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, було складено 8 травня 2025 року у відсутності ОСОБА_1 , так як він не був своєчасно проінформований про день і час розгляду вказаної справи, а тому було порушено його право на захист.

І хоч із тексту оглянутого протоколу видно, що ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відбудеться о 10 год. 12.05.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) кабінет №309, однак він не був у належний спосіб повідомлений про день і час розгляду справи, адже протокол був складений у його відсутності, що підтверджується тим, що у ньому відсутній підпис ОСОБА_1 та в графі пояснення особи також відсутні будь-які пояснення з приводу обставин справи. Протокол не містить ні інформації про свідків та інформації про те, що ОСОБА_1 відмовився його підписати чи подати свої письмові пояснення з приводу складеного протоколу. Вказаний документ також не містить підпису посадової особи, яка його склала. Графа ''копію протоколу отримав'' чи ''від отримання протоколу відмовився в присутності свідків'' також залишилися не заповненими.

Той факт, що протокол 8 травня 2025 року був складений у відсутності ОСОБА_1 також підтверджується оглянутим в судовому засіданні витягом із системи '' Оберіг'', який завірений печаткою відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 з якого видно, що саме 6, а не 8 травня 2025 року проводилося звірка даних при особистій явці ОСОБА_1 , інформації про якісь маніпуляції, які проводилися саме 8 травня 2025 року цей документ не містить.

Із оскаржуваної постанови видно, що вона постановлена 12 травня 2025 року у відсутності особи, щодо якої вона винесена, і зазначена обставина свідчить про істотне порушення прав особи, яка притягувалася до відповідальності та правових гарантій, зокрема неправомірні дії відповідача позбавили можливості позивача скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України: подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім цього, у відповідності до ч.І ст.277-2 КУпАП: «Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.» Винятків з цього правила для справ, які розглядаються іншими уповноваженими органами, не передбачено, тобто, зазначена норма стосується усіх справ про адміністративні правопорушення. Відтак, від виявлення правопорушення до винесення постанови повинен був бути наданий строк для реалізації прав, передбачених ст.268 КУпАП, і до того ж, цей строк не може бути меншим за 3 доби, оскільки саме за такий строк повинно бути повідомлено особу про розгляд справи.

При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 від 21.03.2019 року, у справі за №489/1004/17 від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Відтак, відповідачем не дотримано вимоги щодо повідомлення про розгляд справи, тобто без надання часу на реалізацію відповідних прав, що є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності, про що йдеться у висновках, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, яке є обов`язковим до виконання на усій території України.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 31.03.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

У поданому позові позивач також зазначив, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП є порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період, а саме невчасно уточнено облікові дані.

Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час, тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

При цьому Законом України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року, який набув чинності 19 травня 2024 року, статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в редакції Закону № 3549-ІХ від 16 січня 2024 року - Держателем Реєстру є Міністерство оборони України, яке на підставі п. 3 ч. 2 Закону організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6- 9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри».

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень, зокрема, є і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, маючи можливість отримати інформацію про ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного з інших відомчих реєстрів, службовими особами її не було використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення всіх обставин справи та безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акту - правил військового обліку в особливий період. Як вбачається із оскаржуваної постанови ОСОБА_1 інкриміновано порушення ним вимог: - пункту 5 частини 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників, тощо зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством та підпункт 2 пункту 1 «ПРАВИЛ військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, зі змінами), а саме: призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом зокрема районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, тощо, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, жодну із перелічених норм права, на яку посилався відповідач, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не порушував, що свідчить про відсутність належного обґрунтування постанови нормами права, не вирішення справи в точній відповідності з законом, чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Крім вищезазначеного, у своїх письмових поясненнях позивач просив суд звернути увагу також на строки притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Виходячи із вимог зазначених вище норм, початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення.

А тому принципове значення для правильного вирішення даної справи має визначення точної дати (дня) виявлення та вчинення зазначених правопорушень, так як саме від цього часу відраховується відповідний строк.

Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь- які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).

Позивач оновив дані 6.02.2025 року, що підтверджується відомостями військово- облікового документу додатку Резерв+, тобто інформацію про начебто несвоєчасне оновлення даних відповідач як орган ведення та адміністрування Реєстру (Резерву+) отримав саме в день їх оновлення, тому слід вважати, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився 06 травня 2025року.

При цьому варто відмітити, що із Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів сформованого Міністерством оборони у додатку Резерв+, видно, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Гиновичі Бережанського району Тернопільської області, як військовозобов`язаний взятий на військовий облік 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 / м. Бережани/ 18.11.1997 року, 21 березня 2024 року пройшов BЛK та відповідно до п.8 ч.1 ст. 23 ЗУ '' Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' має відстрочку, тобто станом на день розгляду справи вся необхідна інформація про позивача була внесена у Резерв+, будь яких змін до цієї інформації, які мають вноситися у цей Реєстр з моменту її внесення і на день винесення постанови, не відбулося.

Нормативно-правові акти, які регулюють функціонування Резерв + є зокрема Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Оберіг), який, в тому числі, визначає поняття електронного кабінету (Стаття 14-1). Кабінет реалізовано у форматі застосунку Резерв+. Постанова, яка врегульовує функціонування реєстру Оберіг (включно з електронним кабінетом) прийнята 10 травня 2024 року. Наразі інформація постанови має обмеження доступу, тому текст не можна проглянути публічно.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органи адміністрування Реєстру серед іншого: 1) здійснюють аналітичну обробку даних; 2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру (ч.6 ст.5 цього ж Закону).

Згідно із частиною 8 статті 5 зазначеного вище Закону органами ведення Реєстру є зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, тощо. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (ч.9 ст.5 Закону).

Отже, відомості надійшли до відповідача, як органу адміністрування та ведення Реєстру про можливе вчинення адміністративного правопорушення (несвоєчасне оновлення даних) 06.02.2025р., тобто у разі наявності вини у несвоєчасному оновленні даних строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився 06.05.2025року, що є додатковою підставою для закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018р. у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019р. у справі N 295/3099/17.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А так як позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, подав суду адміністративний позов, у якому просив її скасувати, як незаконну, а відповідач не подав суду відзиву на позов із посиланням на докази, на підставі яких ним була прийнята оскаржувана позивачем постанова та, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання повторно не з`явився та не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятої 12 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 постанови № 1/233 у справі про адміністративне правопорушення, тому суд у відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу Адміністративного судочинства прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження вказаної постанови, то суд вважає, що вказаний строк стороні позивача слід поновити, оскільки із оскаржуваної постанови видно, що вона позивачу не надсилалася та не вручалася, оскільки графи: «копію постанови отримав», «копію постанови вислано поштовим зв`язком особі, щодо якої її винесено», не заповнені А оскаржувана постанова містить позначку, що постанову отримав 18 липня 2025року.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 12 травня 2025 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст. 7, 9, 210, 251, 252, 256, 268, 277-2, 278, 280, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення №1/233 від 12 травня 2025року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Постанову про адміністративне правопорушення №1/233 від 12 травня 2025року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.