Справа № 340/8387/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/8387/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року (головуючий суддя Петренко О.С.)

в адміністративній справі №340/8387/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася 30.12.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області, просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

1) №0-1126-UA0063919 від 23.11.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 32589,38 грн. (за 2022)

2) №0-1126-UA0063919 від 23.11.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 74494,88 грн. (за 2022)

3) №0-1126-UA0063919 від 13.05.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 33592,13 грн. (за 2023)

4) №0-1126-UA0063919 від 13.05.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 76787,03 грн. (за 2023)

Вказує, що вищезазначені рішення є протиправними, оскільки ОСОБА_1 є власником частини нежитлового приміщення (за адресою АДРЕСА_1 ), зокрема будівлі виробничого призначення загальною площею 668,5кв.м. права власності в ОСОБА_1 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2017 року НМЕ241564 після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Інша частина вказаного приміщення на праві власності належить неповнолітній дочці ОСОБА_4 . Вказує, що податкові повідомлення-рішення сформовані на ім`я неповнолітньої ОСОБА_2 , однак вона не має самостійних доходів, знаходиться на утриманні у матері (позивачки), яка здійснює господарську діяльність як ФОП (здійснює виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості), тому вважає, що на неї розповсюджується дія пункту є) ст.266.2.2 ПКУ, а саме: не є об`єктом оподаткування будівля промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області:

1)№0-1126-UA0063919 від 23.11.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" в сумі 32589,38 грн. (за 2022);

2) №0-1126-UA0063919 від 23.11.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" в сумі 74494,88 грн. (за 2022);

3) №0-1126-UA0063919 від 13.05.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" в сумі 33592,13 грн. (за 2023);

4) №0-1126-UA0063919 від 13.05.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" в сумі 76 787,03 грн. (за 2023)

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем в межах спірних правовідносин не доведено, що будівлі нерухомості, які належать позивачці на праві власності, не є будівлями промисловості, віднесеними до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, використовуються не за призначенням у господарській діяльності. Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів: який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав відповідну інформацію щодо класифікації будівель і споруд від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини 2 статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що ОСОБА_1 , як опікун неповнолітньої ОСОБА_2 , не скористалась цією можливістю і на звірку до Олександрійського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Кіровоградській області із заявою та оригіналами відповідних документів не зверталась. Згідно додатку 1 до рішення Петрівської селищної ради від 09.07.2021 року №1767/8 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості «Будівлі промисловості та склади» для фізичних осіб встановлена на 2022 та 2023 роки в розмірі 1,5 відсотків від мінімальної зарплати на 01 січня 2022 року (6500грн.) та 01 січня 2023 року (6700грн.) за кодом 125 «Будівлі промислові та склади» та підкодами 1251«Будівлі промислові» та 1252 «Резервуари, силоси та склади». Відповідно до статті 266 ПКУ ОСОБА_2 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік та 2023 роки за об`єкти нежитлової нерухомості «комплекс будівель та споруд виробничого призначення» та «нежитлове приміщення виробничого призначення», які перебувають у її власності з 14.06.2017 за адресами АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249 та за адресою АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, по частині від загальних площ 1528,1 кв.м. та 668,5 кв.м.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені відносно неповнолітньої ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_1 , знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення, зокрема будівлі виробничого призначення, загальною площею 668,5 кв.м., яка складається з виробничої будівлі продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, двох промислових добудов та двох навісів, що знаходяться в АДРЕСА_1 , яке знаходиться в спільний частковій власності з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав.

Право власності виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2017 НМЕ 241564 після смерті ОСОБА_3 .

Інша частина нежитлового приміщення (1/2), що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке знаходиться в спільний частковій власності належить неповнолітній дочці позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. Право власності виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2017 НМЕ 241564 після смерті її батька ОСОБА_3 .

В зв`язку з наявністю в неповнолітньої доньки ОСОБА_2 вказаного майна, яке отримано у спадщину, ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято вищезазначені податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає протиправними вищезазначені податкові повідомлення-рішення, оскільки на неї розповсюджується дія пункту є) ст.266.2.2 ПКУ, а саме: не є об`єктом оподаткування будівля промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі».

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з пп.266.1.1, 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування:

будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

З урахуванням наведеного, відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17, застосування пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Згідно пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі;

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Група 125 "Будівлі промислові та склади" ДК 018-2000 включає в себе криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

Підгрупа 1251.5 включає Будівлі підприємств харчової промисловості.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 02.02.2017 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (КВЕД 10.61).

КВЕД 10.61 входить до секції С "Переробна промисловість", тобто підпадає під передбачені пп. "є" пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України межі секцій B-F КВЕД ДК 009:2010.

Стосовно віднесення належних позивачці будівель до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, то визначення приналежності до того чи іншого класу проводиться за певною процедурою на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Разом з тим, норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві" експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Такого висновку дійшов Верховний Судом у постанові від 09.05.2023 у справі №380/10802/22.

Відповідачем в межах спірних правовідносин не доведено, що будівлі нерухомості, які належать позивачці на праві власності, не є будівлями промисловості, віднесеними до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, використовуються не за призначенням у господарській діяльності.

Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів:

який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав відповідну інформацію щодо класифікації будівель і споруд від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини 2 статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано піддав критичній оцінці посилання відповідача на відсутність звернення позивача згідно до пп. 266.7.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України про проведення відповідної звірки, оскільки таке звернення є правом платника податків, а не його обов`язком.

Відповідно п.99.2 ст.99 ПК України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі.

Згідно з п.99.5 ст.99 ПК України батьки (усиновителі) та опікуни (піклувальники) малолітніх/неповнолітніх, опікуни недієздатних, особи, на яких покладено здійснення опіки над майном безвісно відсутніх (законні представники платників податків - фізичних осіб), повинні від імені відповідних фізичних осіб:

- подати за наявності підстав контролюючому органу заяву для реєстрації таких фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та у випадках, передбачених цим Кодексом, іншу інформацію, необхідну для ведення зазначеного Державного реєстру;

- своєчасно подавати належним чином заповнені декларації про доходи та майно;

- у випадках, передбачених цим Кодексом, вести облік доходів і витрат;

- виконувати інші обов`язки, визначені цим Кодексом.

За приписами п.99.6 ст.99 ПК України законні представники платників податків - фізичних осіб несуть відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами для платників податків, за невиконання обов`язків, зазначених у пункті 99.5 цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023-2024 рік на неповнолітню ОСОБА_6 - є неправомірним.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для спростування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.09.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова