Справа № 240/15248/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/15248/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Кіровоградській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.03.2025 №74, щодо відмови в призначенні грошової допомоги позивачу, 11 грудня 1964 року, відповідно до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати відповідача, зарахувати до загального страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги відповідно до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період робот з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді ординатора терапевтичного відділення;

- зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу позивачу 11 грудня 1964 року, відповідно до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскільки вона більше 30 років працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачених відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то при призначенні пенсії їй відповідач повинен був виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає, що відмова відповідача у призначенні такої грошової допомоги є протиправною та суперечить вимогам законодавства. Таким чином, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від ГУ ПФУ в Кіровоградській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки встановлено, що стаж роботи, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, становить 25 років 5 місяців 11 днів. До стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги не враховано період роботи з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді ординатора терапевтичного відділення згідно довідки №113 від 19.12.2024 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради», оскільки зазначена посада не передбачена Переліком №909.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 12.12.2024.

ОСОБА_1 11.03.2025 звернулась із заявою щодо призначення грошової допомоги згідно п.7-1 розділ XV" Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду документів, що містять в електронній пенсійній справі, відповідачем прийнято рішення від 18.03.2025 №74 про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що у відповідності до статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі Закон №1788), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 (далі - Порядок №1191) передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені, зокрема, Переліком закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

У відповідності до пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Разом з тим, згідно з розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Отже, Переліком № 909 визначено лікарняні заклади і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, однією із категорій осіб про які йдеться у вказаному вище розділі Переліку № 909 є лікарі та середній медичний персонал, що працюють у лікарняних закладах.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції"), до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач досягла віку передбаченого положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 12.12.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою щодо призначення грошової допомоги згідно п.7-1 розділ XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмовляючи у її призначенні, відповідачем вказано про не врахування періоду роботи з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді ординатора терапевтичного відділення згідно довідки №113 від 19.12.2024 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради», оскільки зазначена посада не передбачена Переліком №909.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 01.09.1982:

- запис № 10 - 01.11.1996 переведена на посаду ординатора терапевта терапевтичного відділення, наказ №105 від 31.10.96;

- запис №11 01.10.2006 переведена на посаду завідуючої терапевтичним відділенням, наказ №45 01.10.2006.

Відповідно до довідки №113 від 19.12.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Коростенська центральна міська лікарня Коростенської міської ради», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.11.1996 по 30.09.2006 дійсно працювала в КНП «Коростенська ЦМЛ КМР" на посаді ординатора терапевтичного відділення (наказ про переведення №106 від 31.10.1996).

Ординатор терапевтичного відділення центральної лікарні надає діагностичну, лікувальну та профілактичну допомогу пацієнтам, проводить огляди та призначає лікування, аналізує результати обстежень, веде медичну документацію та консультує хворих та їхніх родичів.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт виконання практичних завдань позивачем під час перебування на посаді ординатора терапевта терапевтичного відділення Коростенської центральної лікарні. Отже, період роботи позивача з 01.11.1996 по 30.09.2006, як вказано у трудовій книжці позивача.

На переконання суду зазначений спірний період підлягає до зарахування до спеціального стажу позивача, що дає їй право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд дійшов висновку, що у спірному випадку, з врахуванням положень ст.245 КАС України, належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.03.2025 №74, зобов`язання зарахувати до спеціального страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги відповідно до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді ординатора терапевта терапевтичного відділення Коростенської центральної лікарні та виплатити у відповідності до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій.

Таким чином, спеціальний стаж позивача, із врахуванням періоду роботи з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді орденатора терапевта терапевтичного відділення Коростенської центральної лікарні, становить понад 30 років, що дає їй право на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 № 1058.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, судом не здобуто, а відповідачем не подано до суду доказів отримання позивачем грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 № 1058, при призначенні йому пенсії.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, сплачений судовий збір підлягає до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кропивницький район, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.03.2025 №74 про відмову в призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до п.7 (1) розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи з 01.11.1996 по 30.09.2006 на посаді ординатора терапевта терапевтичного відділення Коростенської центральної лікарні та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХУ "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

06.10.25