Справа № 520/25191/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення адміністративного позову

"07" жовтня 2025 р. справа № 520/25191/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення №145 КДКА Донецької області від 13 вересня 2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката Артюшкової Світлани Леонідівни та скасувати рішення №145 КДКА Донецької області від 13 вересня 2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності як адвоката ОСОБА_1 Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5819 від 24.06.2020 року видано Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення №5 від 12.06.2020 року місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ID-картка: 6316 картка платника податків: НОМЕР_1 із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком чотири місяці три тижня.

Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи.

06.10.2025 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- постановити ухвалу про зупинення рішення №145 КДКА Донецької області від 13 вересня 2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності як адвоката Артюшкової Світлани Леонідівни Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5819 від 24.06.2020 року видано Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення №5 від 12.06.2020 року місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ID-картка: 6316 картка платника податків: НОМЕР_1 із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком чотири місяці три тижня до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/25191/25.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову позивач посилався на наслідки реалізації оскаржуваного рішення, що призводить до різкого погіршення матеріального становища позивача, оскільки вона втрачає єдине джерело доходу, що унеможливлює: утримання малолітньої дитини, забезпечення її базових потреб, включаючи харчування, одяг, ліки, навчальні матеріали; проходження повноцінного лікування, оскільки позивач не має змоги оплатити медичні послуги, придбати необхідні препарати (а також не може лягти на стаціонар, бо не має на кого залишити дитину чоловік військовий і відповідно не має змоги оплатити послуги доглядальниці за малолітньою дитиною); оплату судово-психологічної експертизи, яка є критично важливою для захисту прав позивача у судовому процесі про стягненню моральної та матеріальної проведення ремонту в житловому приміщенні, яке уражене чорного пліснявою та становить загрозу для здоров`я моєї дитини; придбання продуктів харчування, засобів гігієни, побутових речей - тобто всього, що необхідне для виживання в умовах війни; допомоги військовослужбовцям, які захищають Харківський та Донецький напрямок. Також, позивач посилається на погіршення стану свого здоров`я та проходження стаціонарного лікування, що не давало змоги надати правничу допомогу, а отже і отримувати гонорар. У зв`язку з чим, позивач змушена звертатись до кредитних установ, що істотно погіршить її фінансовий стан, якщо не буде вжито заходів забезпечення позову. Отже, позивач вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписом п. 1, 2 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено види забезпечення позову шляхом зупиненням дії індивідуального акта та заборона відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З наведеного вбачається, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Заявник (позивач) стверджує, що реалізація оскаржуваного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 безпосередньо впливає на її професійну діяльність і приводить до негативних наслідків щодо цієї діяльності. Також, посилається на погіршення стану свого здоров`я та проходження стаціонарного лікування, що не давало змоги надати правничу допомогу, а отже і отримувати гонорар. У зв`язку з чим, позивач змушена звертатись до кредитних установ, що істотно погіршить її фінансовий стан.

Разом з тим, суд звертає увагу, що обраний позивачем захід забезпечення позову (зупинення оскаржуваного рішення) фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Окрім того, рішення про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності або неправомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, отже і заходів забезпечення позовів вони не потребують.

До того ж, враховуючи доводи заявника з питання забезпечення позову, суд дійшов висновку, що з наведених доводів та наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам заявника або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи.

Суд зазначає, що наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову з якими заявник звернувся до суду, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Тобто, вживаючи заходів забезпечення позову у вказаний спосіб до вирішення справи по суті (до визнання протиправними бездіяльності, дій, рішень суб`єкта владних повноважень), суд фактично усуне всі наслідки, які на його підставі були застосовані до позивача, що у даному випадку є неприпустимим, оскільки порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 КАС України.

Наведені заявником доводи й аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає що підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись положеннями ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суд зауважує, що згідно положень ч.8 ст. 154 КАС України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Марина Лук`яненко