Справа № 160/12008/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12008/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року (головуючий суддя Рянська В.В.)

в адміністративній справі №160/12008/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Держспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 08.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Держспоживслужби в Одеській області, просив:

- визнати протиправною бездіяльність та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за вих. № 3570/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3569/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3571/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3568/07/32-24 від 01.05.2024 про відмову в наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області видати наказ про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з дня первинного звернення за її призначенням, тобто з 16.04.2024;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 №167-к, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, а саме порушення Присяги державного службовця, та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби, відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу», згідно з ч. 5 ст. 87 Закону України «Про державну службу» вважати днем звільнення перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 01.05.2024;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та виплати його середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 20.01.2023 позивач був призначений на посаду начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. 15, 16 та 22 квітня 2024 року позивач звертався до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із заявами про надання йому відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку. До заяв додав копії свідоцтва про народження дитини та довідки з місця роботи дружини. 01.05.2024 на його електронну пошту надійшли відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за результатами розгляду його заяв, якими повідомлено про відмову у наданні відпустки через невідповідність довідки з місця роботи дружини вимогам законодавства, без конкретизації у чому полягає така невідповідність. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні йому відпустки. Зазначає, що 10.04.2024 його дружина була звільнена за власним бажанням з Головного управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та з 11.04.2024 працює комерційним директором у ТОВ «ВОРЛД ХЕТІНГ». Оскільки станом на час звернення позивача із заявами про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку його дружина працювала, відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні такої відпустки. 01.05.2024 наказом відповідача №167-к до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби та звільнено з посади начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Позивач вважає протиправним зазначений наказ. Дисциплінарне провадження стосовно нього було порушено 15.04.2024 у зв`язку з постановленням ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 у справі №947/10284/24 про проведення обшуку за місцезнаходженням Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. 16.04.2024 він надав пояснення дисциплінарній комісії. З 15.04.2024 до 01.05.2024 дати звільнення з посади позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків. З 22.04.2024 і станом на час звернення до суду позивач перебував на лікарняному. Матеріали дисциплінарної справи не містять доказів вчинення позивачем проступку порушення Присяги державного службовця, у зв`язку з яким до нього протиправно застосовано дисциплінарне стягнення та звільнено з посади. Відповідач в оскаржуваному наказі не навів обґрунтування кваліфікації ймовірного порушення норм законодавства позивачем як порушення Присяги. У поданні дисциплінарної комісії не було встановлено винних дій/бездіяльності позивача та не враховано обставину, що пом`якшує відповідальність, а саме наявність на утриманні позивача малолітньої дитини. Позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.04.2024 до 01.05.2024 в сумі 21585,00 грн (12 робочих днів х 1798,75 грн (середньоденний заробіток за лютий-березень 2024 року)). Вказав, що розрахована сума середнього заробітку не є остаточною у зв`язку з перебуванням справи на розгляді суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що судом не встановлено протиправності у діях відповідача щодо ненадання позивачеві відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за поданими ним заявами від 15, 16 та 22 квітня 2024 року. Отже, позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у наданні позивачеві відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2024 та зобов`язання відповідача видати наказ про надання ОСОБА_1 такої відпустки з 16.04.2024 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 № 167-к суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача є наслідком порушення ним Присяги державного службовця, що становить самостійну підставу припинення державної служби, встановлену Законом України «Про державну службу», відтак відповідач правомірно застосовував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що судом не надано належної оцінки цій позовній вимозі, суд обмежився виключно результатами перевірки (акт №ПД/ОД8863/103 від 22.05.2024). Судом не обґрунтовано та не підтверджено, що відповідач діяв правомірно, у відповідності до вимог Закону, відхиляючи заяву позивача через «невідповідність виявлену у довідці про місце роботи», оскільки відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, яким це регламентовано. Суд підійшов формально до розгляду зазначеної позовної вимоги, по суті відобразивши в рішенні відомості з відзиву відповідача з цього питання.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 №167-к, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, а саме порушення Присяги державного службовця та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби, то відсутня наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними, що унеможливлює притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, цей факт судом залишено поза увагою. Судом не з`ясовано, чи наявні в матеріалах дисциплінарної справи будь-які інші докази, що були отримані під час дисциплінарного провадження та надавали б підстави для висновку про наявність у діях Позивача складу дисциплінарного проступку у вигляді порушення Присяги державного службовця. Зазначаючи в рішенні суду про встановлений факт вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, суд не встановив, які саме дії Позивача кваліфіковано відповідачем як такі, що вчинені проти інтересів служби, що підривають довіру до нього як до носія влади та призводить до приниження авторитету державного органу, та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, тобто відсутній фактичні обставини, що свідчать про реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що одночасно матері та батьку дитини не може надаватися відпустка по догляду за дитиною по досягненні нею 3-річного віку. Позивачем не було надано документ, то мати дитини не перебуває у відпустці по догляду за дитиною. При цьому, встановлено, що мати дитини звільнилася з роботи 10.04.2024 за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягненню нею 14-ти літнього віку. Щодо дисціплінарної відповідальності позивача та звільнення його з посади, відповідач зазначив, що позивачем скоєно проступок, що підриває довіру суспільства до державної служби та призводить до приниження державного органу (видання сертифікатів за хабарі).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20.01.2023 був призначений на посаду начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, що підтверджується копією наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 24-к від 19.01.2023.

15.04.2024, 16.04.2024 ОСОБА_1 звертався до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із заявами про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2024 до 26.10.2025.

Крім того, 22.04.2024 позивач звернувся до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із заявою про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.04.2024 до 26.10.2025.

До заяв було додано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та довідку ТОВ «ВОРЛД ХЕТІНГ» від 11.04.2024 № 1104-1 про те, що ОСОБА_3 (мати дитини) працює у вказаному товаристві з 11.04.2024 комерційним директором.

За результатами розгляду вказаних заяв позивача листами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області вих. № 3570/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3569/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3571/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3568/07/32-24 від 01.05.2024 повідомлено, що відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № Вих-7.1/6411 від 30.04.2024 ОСОБА_3 звільнена за власним бажанням 10.04.2024.

З урахуванням вказаної інформації немає можливості надати відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у визначений в заявах термін у зв`язку з невідповідністю довідки ТОВ «ВОРЛД ХЕТІНГ» від 11.04.2024 №1104-1 вимогам законодавства.

Листом Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № Вих-7.1/6411 від 30.04.2024 на лист Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № Вих-3321/07/23-24 повідомлено, що ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах з Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, звільнена 10.04.2024 наказом від 08.04.2024 № 178-к на підставі ч. 3 ст. 86 Закону України «Про державну службу», ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (у тому числі догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Листом Міністерства економіки України від 02.05.2024 № 24-14/9340 на звернення ОСОБА_1 від 16.04.2024 надано роз`яснення, що один з батьків має право на відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім заяви одного з батьків дитини про надання відпустки має бути наданий документ про те, що інший не перебуває у такій відпустці.

Позивач вважає протиправними:

- рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за вих. № 3570/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3569/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3571/07/32-24 від 01.05.2024, вих. № 3568/07/32-24 від 01.05.2024 про відмову в наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2024;

- наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 №167-к, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015

№ 889-VIII державний службовець має право на відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Закону № 889-VIII додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати та інші види відпусток надаються державним службовцям відповідно до закону.

Частиною 4 статті 179 КЗпП України передбачено, що за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (ч.3, 6 ст.179) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині 7 статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР до соціальних відпусток належить відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст. 18).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №504/96-ВР після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частинами 3, 4 статті 20 Закону № 504/96-ВР передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою матері, батька дитини або осіб, зазначених у частині 3 статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Особам, зазначеним у частині 3 статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків і батьків-вихователів), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) одного з батьків дитини про те, що він (вона) вийшов (вийшла) на роботу до закінчення терміну цієї відпустки.

Подання батьком дитини передбачених частиною 4 статті 20 Закону України «Про відпустки» заяви і відповідних документів є підставою для надання останньому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що до заяв позивача від 15, 16 та 22.04.2024 року було додано довідку про працевлаштування матері дитини 11.04.2024 до ТОВ «ВОРЛД ХЕТІНГ».

До цього матір дитини перебувала у трудових відносинах з Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та була звільнена 10.04.2024 за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Відповідач за результатами розгляду вказаних заяв позивача повідомив про відсутність можливості надати відпустку через невідповідність вимогам законодавства наданої із заявами ОСОБА_1 довідки ТОВ «ВОРЛД ХЕТІНГ».

За результатами проведеного Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці з 16.05.2024 до 22.05.2024 позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з питань надання відпустки за зверненям ОСОБА_1 від 30.04.2024 складено акт № ПД/ОД/8863/103 від 22.05.2024 про відсутність порушень вимог законодавства.

Аналіз вказаних обставин дають підстави для висновку про відсутність протиправності у діях відповідача щодо ненадання позивачеві відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за поданими ним заявами від 15, 16 та 22.04.2024 року.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у наданні позивачеві відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.2024 та зобов`язання відповідача видати наказ про надання ОСОБА_1 такої відпустки з 16.04.2024 не підлягають задоволенню.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 № 167-к суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.04.2024 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області видано наказ №512 «Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_4 » з урахуванням обставин, викладених в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 у справі № 947/10284/24 (провадження № 1-кс/947/4328/24), на підставі в тому числі ст.ст. 68, 69, 71 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 «Про затвердження Порядку здійснення дисциплінарного провадження».

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 15.04.2024 №139-к відсторонено ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків до завершення дисциплінарного провадження.

У характеристиці ОСОБА_1 , виданій 15.04.2024 в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, зазначено, що 02.04.2007 ОСОБА_1 склав Присягу державного службовця. Дисциплінарні стягнення, передбачені ст. 66 Закону України «Про державну службу», до нього не застосовувались, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення, передбачені ст. 53 Закону України «Про державну службу», за час роботи в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області не застосовувались.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить запис про складення ним Присяги державного службовця.

16.04.2024 ОСОБА_1 надав письмові пояснення начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та голові дисциплінарної комісії, у яких зазначив про відсутність підстав для порушення стосовно нього дисциплінарного провадження. Вказав, що до обставин, викладених в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 у справі № 947/10284/24, він не має жодного стосунку.

01.05.2024 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області видано наказ №167-к, яким застосовано до начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» - порушення Присяги державного службовця, звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Згідно з пунктом 4 наказу відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про державну службу» днем звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

У пункті 10 частини 1 статті 2 цього Закону визначено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» передбачено такий дисциплінарний проступок як порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу» особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

«Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Аналіз зміст Присяги, дає підстави для висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У зв`язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Верховний Суд неодноразово висловлював аналогічне розуміння змісту поняття «порушення присяги», зокрема, в постановах від 04.04.2018 у справі № 826/6646/16, від 27.11.2019 у справі № 815/4824/13-а, від 17.04.2020 у справі № 826/8164/16, від 31.08.2022 у справі № 826/8773/18 та інших.

Відповідно до ч.ч. 1, 10, 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Статтею 73 Закону № 889-VIII передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна, зокрема містити:

підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень;

належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення закріплені у статті 74 Закону № 889-VIII і полягають, зокрема, в наступному:

дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця;

під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша);

дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (частина друга).

Процедура здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначена Порядком №1039.

Цим Порядком, зокрема, врегульовано порядок формування дисциплінарної комісії та її склад, повноваження дисциплінарної комісії, порядок формування дисциплінарної справи та прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

За приписами пункту 33 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

За змістом пункту 34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, у мотивувальній частині яких зазначаються:

факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів;

обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;

ступінь вини державного службовця;

характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків;

відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У поданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, складеному 23.04.2024 стосовно ОСОБА_1 , наведено зміст ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 у справі № 947/10284/24 про надання дозволу на обшук, вказано, що факт порушення ним Присяги державного службовця, скоєння ним проступку, який підриває довіру та призводить до приниження державного органу виявилося у висвітленні вказаної інформації в інтернет-виданнях (перелік наведено у поданні та роздруківки публікацій містяться в матеріалах дисциплінарної справи).

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, у поданні зазначено відсутність дисциплінарних стягнень, та обставиною, що обтяжує відповідальність підрив довіри та приниження державного органу.

Розглянувши матеріали дисциплінарного провадження, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» - порушення Присяги державного службовця.

Комісією було рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що саме на відповідний колегіальний орган (на дисциплінарну комісію) покладено повноваження щодо прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

При цьому, в ході розгляду судом даної справи не встановлено процедурних порушень при проведенні дисциплінарною комісією розгляду вказаної дисциплінарної справи.

Також не встановлено процедурних порушень при прийнятті дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду дисциплінарної справи.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 у справі №947/10284/24 встановлено, що за участі начальника Управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 створено корупційну схему з вимагання та одержання неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності, які здійснюють експедиторські послуги та експорт сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ячменя, шроту тощо) з території України до іноземних країни, у тому числі до Китайської Народної Республіки, у зв`язку з чим з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів надано дозвіл на проведення обшуку певних приміщень, територій, споруд та ін. (а.с. 15-17 т.2).

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини 2 статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 65 цього Закону.

У поданні дисциплінарної комісії та наказі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.05.2024 № 167-к наведено обґрунтовані мотиви кваліфікації дій позивача як порушення Присяги державного службовця, що передбачає виняткову міру дисциплінарної відповідальності як за вчинення дисциплінарного проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу.

На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 804/6242/17, від 22.10.2020 у справі № 826/3499/18, від 17.03.2020 у справі №818/235/17, від 06.02.2020 у справі № 300/1406/19, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 9901/918/18, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 02.10.2018 у справі № 9901/454/18 (П/9901/454/18), від 13.06.2018 у справі № 800/395/17, від 22.01.2019 у справі №800/454/17 (П/9901/141/18), від 22.06.2022 у справі № 813/2781/16 тощо.

Звільнення позивача є наслідком порушення ним Присяги державного службовця, що становить самостійну підставу припинення державної служби, встановлену Законом України «Про державну службу».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Згідно з ч. 5 ст. 87 Закону України «Про державну службу» наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

З огляду на наведені правові норми та встановлені дисциплінарною комісією обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідач правомірно застосовував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили на користь того, що при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідачем не були враховані характер проступку та/або його наслідки, а також особа позивача, його характеристика, ступінь вини, та інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення з посади державної служби, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 звільнено правомірно та з дотриманням встановленого порядку, обґрунтовано і пропорційно, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправним оскаржуваного наказу, поновлення позивача на посаді державної служби з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.09.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова