Справа № 200/6961/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року Справа№200/6961/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ в Київській області, відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування, ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 та не зарахування стажу у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 06.01.1997 рік та з 20.01.1997 року по 24.11.1999 рік, зарахувати стаж у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців за період з 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік як трудовий стаж, вироблений в районі Крайньої Півночі, та перерахувати пенсію за віком з дати її призначення, а саме з 03.04.2025;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію за віком з дати її призначення, а саме з 03.04.2025.

В обґрунтування позову вказано, що заяву про призначення пенсії розглянуто, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, вказане підтверджується Листом ГУ ПФУ у Київській області №33964-24 703/Я-02/8-1000/25 від 22.08.2025.

Пенсію призначено, однак згідно Протоколу про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 рік згідно трудової книжки, також не враховано стаж у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців, як стаж вироблений в районі Крайньої Півночі за період з 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік.

07.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою, де просила роз`яснити причини неврахування спірних періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997; з 20.01.1997 по 24.11.1999 до загального стажу для розрахунку пенсії, також просила зарахувати, до загального стажу періоди з 01.01.1992 року по 06.01.1997, з 20.01.1997 року по 24.11.1999, перерахувати та виплатити перераховану пенсію з дати її призначення, а саме з 03.04.2025 зарахувавши стаж у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період з 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік, перерахувати та виплатити перераховану пенсію з дати її призначення.

Однак, замість надання відповіді на поставлені в заяві від 07.08.2025 питання та проведення перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області перенаправлено дане звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області.

Листом Головного правління Пенсійного Фонду України у Київській області від 19.06.2025 №15871-17570/Я-02/8-1000/25 повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 23.10.1978 НОМЕР_1 : з 01.01.1992 по 06.01.199 7 в Російській федерації (м. Якутія), з 20.01.199 7 по 24.11.1999 в ЧП «Черемшина», оскільки відсутній заголовок - повне найменування підприємства у графі 3 розділу «Відомості», що є порушенням пп. 2.14 п.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зі змінами) та печатка організації має нечітке зображення.

Для зарахування вищезазначеного періоду роботи до страхового стажу, рекомендовано надати уточнюючу довідку передбачену Порядком № 637».

У зв`язку з не зарахуванням періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 таз 20.01.1997 по 24.11.1999 до загального стажу та не зарахуванням стажу у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період з 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік позивач отримує пенсію в значно меншому розмірі.

Вважаючи такі висновки органу пенсійного фонду протиправними, позивач звернулась до суд за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у відповідача, яких, на думку суду, не вистачало для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області наданий відзив на позовну заяву, де висловлено незгоду із позовними вимогами та зазначено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою від 24.03. 2025 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058)

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 05 місяців 13 днів.

До загального страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1978 зараховано період роботи з 03.02.1987 по 01.12.1991 (запис 12-17) в Республіканському виробничому об`єднанні «Якутфото» (Росія).

В наданій для розгляду довідці Якутського міського виробничого об`єднання побутового обслуговування населення б/н від 23.04.1993 повідомлено, що ОСОБА_1 працює з 03.02.1987 без укладення термінового трудового договору та заброньованої квартири за межами республіки Саха (Якутія) не має.

Підстави для пільгового обчислення стажу роботи за період з 03.02.1987 по 31.12.1990 відсутні.

Відповідно наданих документів період роботи з 03.02.1987 по 31.12.1990 було розраховано календарно.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999.

Згідно із записом 12-17 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1978 позивач в цей час працювала в Республіканському виробничому об`єднанні «Якутфото» (Росія).

Згідно із записом 18-19 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 20.01.1997 по 24.11.1999 працювала в Приватному підприємстві «Черемшина» (республіка Саха Росія).

Оскільки Росією та Україною припинено участь в Угоді від 13.03.1992, відсутні підстави для врахування періодів з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 до страхового стажу.

Стосовно періоду роботи з 20.01.1997 по 24.11.1999 зазначено, що назва підприємства «Частное предприятие «Черемшина» в заголовку та в запису про прийом на роботу відсутня, простежується тільки з печатки на запису про звільнення. В запису про звільнення відсутнє посилання на відповідне законодавство, що не відповідає вимогам Інструкції № 58.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 01.04.2025 прийнято рішення № 95 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 з 03.04.2025.

Відповідач-2 правом на надання відзиву не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою від 24.03.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058-IV.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 01.04.2025 прийнято рішення № 95 про призначення ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 з 03.04.2025.

Позивач оскаржує не зарахування, до загального стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 рік та не зарахування стажу у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік.

Відповідач-1 зазначив що до загального страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1978 зараховано період роботи з 03.02.1987 по 01.12.1991 (запис 12-17) в Республіканському виробничому об`єднанні «Якутфото» (Росія).

В наданій для розгляду довідці Якутського міського виробничого об`єднання побутового обслуговування населення б/н від 23.04.1993 повідомлено, що ОСОБА_1 працює з 03.02.1987 без укладення термінового трудового договору та заброньованої квартири за межами республіки Саха (Якутія) не має.

Підстави для пільгового обчислення стажу роботи за період з 03.02.1987 по 31.12.1990 відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999.

Згідно із записом 12-17 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1978 позивач в цей час працювала в Республіканському виробничому об`єднанні «Якутфото» (Росія).

Згідно із записом 18-19 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 20.01.1997 по 24.11.1999 працювала в Приватному підприємстві «Черемшина» (республіка Саха Росія).

Оскільки Росією та Україною припинено участь в Угоді від 13.03.1992, відсутні підстави для врахування періодів з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 до страхового стажу.

Стосовно періоду роботи з 20.01.1997 по 24.11.1999 зазначено, що назва підприємства «Частное предприятие «Черемшина» в заголовку та в запису про прийом на роботу відсутня, простежується тільки з печатки на запису про звільнення. В запису про звільнення відсутнє посилання на відповідне законодавство, що не відповідає вимогам Інструкції № 58.

За встановлених фактичних обставин правова позиція суду обґрунтована таким.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частинами 2 та 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки, Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004. До 01.01.2014 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ).

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується, серед іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерство юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція № 58).

1.1. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

2.4. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенні в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 20.01.1997 по 24.11.1999, через недоліки у заповненні трудової книжки.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19 вказано, що певні недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 через припинення участі в Угоді від 13.03.1992.

З 01.01.2023 Російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. У зв`язку з викладеним, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому твердження відповідача, що на осіб, які працювали в Росії після 1 січня 1992 року не поширюються норми Угоди, відповідно і з тим, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації лише по 31.12.1991, є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду: "виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення".

Згідно вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі - Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди.

Варто зауважити, що відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в Російській Федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст.46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Оскільки позивач працювала у Російській Федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача немає підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території Російської Федерації.

Суд також наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

Згідно матеріалів справи факт роботи позивача на території Російської Федерації у заявлені позивачем періоди був підтверджений копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи та дійсність якої не ставиться під сумнів відповідачами. Стосовно інших підстав для не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 20.01.1997 по 24.11.1999, через недоліки у заповненні трудової книжки, суд дійшов висновку, щодо протиправності перекладання відповідальності за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Інші підстави для не зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, ніж зазначені вище, матеріали справи не містять.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи позивача з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999, згідно записів трудової книжки .

Стосовно зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.02.1987 по 31.12.1990 в одинарному розмірі, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Пунктом 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590 передбачено, що робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Відповідно до пункту «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом третім постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Як зазначалось вище, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка.

Зокрема у постановах від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а, від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а та від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17 Верховний Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Так, відповідно до записів трудової книжки у період з 03.02.1987 по 31.12.1990 позивач працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

При цьому, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірний період. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано, внаслідок чого, останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при призначення пенсії.

Оскільки факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами трудової книжки, відтак спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку.

Таким чином, не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03.02.1987 по 31.12.1990 в районі Крайньої Півночі, є протиправним.

Разом з тим твердження відповідача про те, що документи, які видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, повинні мати штамп про консульську легалізацію чи проставлення спеціального штампу "APOSTILLE", є безпідставними, оскільки у даному випадку основним документом, який підтверджує роботу позивача у спірний період є трудова книжка, яка містить усі необхідні записи про роботу в районі Крайньої Півночі.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що позов належить задовольнити у спосіб обраний позивачем, а саме шляхом визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування, ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи з 01.01.1992 року по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 рік та не зарахування стажу у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 01.01.1992 року по 06.01.1997 рік та з 20.01.1997 року по 24.11.1999 рік, зарахувати стаж у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців за період з 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік як трудовий стаж, вироблений в районі Крайньої Півночі, та перерахувати пенсію за віком з дати її призначення, а саме з 03.04.2025.

Стосовно вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію за віком з дати її призначення, а саме з 03.04.2025, то такі задоволенню не підлягають, з підстав їх передчасності, оскільки станом на момент вирішення цієї справи пенсія не перерахована, спір про її не виплату відсутній, отже відсутнє порушене право в цій частині позовних вимог.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 у повному обсязі, оскільки основна вимога задоволена повністю, а похідна судовим збором не оплачується.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. № 10, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування, ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999 та не зарахування стажу у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців в районі Крайньої Півночі за період 03.02.1987 року по 31.12.1990 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 06.01.1997 та з 20.01.1997 по 24.11.1999, зарахувати стаж у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців за період з 03.02.1987 по 31.12.1990, як трудовий стаж, вироблений в районі Крайньої Півночі, та здійснити перерахунок пенсії за віком з дати її призначення, а саме з 03.04.2025.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Суддя І.В. Буряк