Справа № 120/16055/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16055/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

06 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2024 № 43 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати з 02.10.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 11.07.1983: з 18.04.2005 по 10.11.2005, 01.04.2006 по 27.10.2006, з 01.04.2007 по 09.11.2007, з 16.05.2008 по 22.11.2008, з 09.06.2009 по 20.11.2009, з 14.04.2010 по 10.11.2010, з 01.05.2011 по 30.10.2011; згідно з вкладишем до трудової книжки НОМЕР_2 від 17.05.2012: з 17.05.2012 по 25.10.2012, з 06.06.2013 по 14.10.2013, з 28.04.2014 по 25.10.2014, з 15.05.2015 по 28.10.2015, з 07.06.2016 по 18.10.2016, з 26.04.2017 по 26.11.2017.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 242,24 грн (двісті сорок дві гривні 24 копійки).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 242,24 грн (двісті сорок дві гривні 24 копійки)

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою від 04.11.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення №43 від 10.11.2022, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до цього рішення пенсійний орган вказав, що страховий стаж позивача становить 26 років 11 місяців 25 днів. До загального стажу не зараховано період роботи в російській федерації, оскільки зарахування до трудового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території російської федерації необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів, на території яких провадилась трудова діяльність.

Отже, для зарахування в стаж періодів роботи в російській федерації необхідно долучити довідку про сплату страхових внесків в Пенсійний фонд росії.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №120/7347/23 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №43 від 10.11.2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04.11.2022 року, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 18-24).

На виконання вимог рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2023, ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення №43 від 08.11.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що вищевказане рішення суду не містить вимог зобов`язального характеру щодо зарахування періодів роботи позивача в російській федерації до страхового стажу.

До страхового стажу позивача не зараховано 6 років 6 місяців. Страховий стаж заявника відповідно до вищевказаного рішення становить 26 років 11 місяців 25 днів.

Надалі позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з заявою від 01.05.2024 про призначення пенсії.

Рішенням №43 від 08.05.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено позивачу в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Страховий стаж заявника відповідно до вищевказаного рішення становить 28 років 10 місяців 21 день.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 11.07.1983: з 18.04.2005 по 10.11.2005, 01.04.2006 по 27.10.2006, з 01.04.2007 по 09.11.2007, з 16.05.2008 по 22.11.2008, з 09.06.2009 по 20.11.2009, з 14.04.2010 по 10.11.2010, з 01.05.2011 по 30.10.2011; згідно з вкладишем до трудової книжки НОМЕР_2 від 17.05.2012: з 17.05.2012 по 25.10.2012, з 06.06.2013 по 14.10.2013, з 28.04.2014 по 25.10.2014, з 15.05.2015 по 28.10.2015, з 07.06.2016 по 18.10.2016, з 26.04.2017 по 26.11.2017, та довідок №795, №794 від 27.11.2017, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

До страхового стажу позивача не зараховано 6 років 6 місяців.

Позивач втретє звернувся до Пенсійного органу з заявою від 08.08.2024, долучивши до звернення довідку Закладу «Вінницька автомобільна школа товариства сприяння обороні України» Заклад «ВАШ ТСОУ» №25/3 від 19.03.2024 про те, що ОСОБА_1 в період з 29.12.1980 по 02.04.1981 навчався у Вінницькій автошколі ДТСААФ за направленням Хмільницького РВК; архівну довідку комунальної установи «Хмільницький трудовий архів» Хмільницької міської ради №226 від 11.04.2024; архівну довідку Архівного відділу Хмільницької районної військової адміністрації №01-19/114 від 15.04.2024.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2024 №43 відмовлено позивачу в призначені пенсії за відсутності необхідного страхового стажу 29 років (а.с. 31-32).

В рішенні вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 05.07.1980 по 30.08.1980 в радгоспі ім. ХІ з`їзду КПРС згідно з довідкою від 11.04.2024 №2226, виданої КУ Хмельницьким трудовим архівом, оскільки відсутній запис в трудовій книжці, тому даний період можливо зарахувати у разі підтвердження актом перевірки первинних документів; період навчання в автошколі ДТСААФ з 29.12.1980 по 02.04.1981 згідно з довідкою від 19.03.2024 №25/3, оскільки відсутнє присвоєння кваліфікації та не є закладом освіти.

Страховий стаж заявника відповідно до вищевказаного рішення становить 28 років 08 місяців 21 день.

Позивач звертає увагу, хоча Пенсійним органом в рішенні від 15.08.2024 №3 окремо не зазначено про не зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації, проте з наявного страхового стажу означеного у рішенні, висновується про їх не зарахування.

Позивач не погоджується із рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні йому пенсії, тому звернувся до суду з позовною заявою у якій просить скасувати спірне рішення як протиправне, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.07.1980 по 30.08.1980, з 29.12.1980 по 02.04.1981, з 18.04.2005 по 10.11.2005, 01.04.2006 по 27.10.2006, з 01.04.2007 по 09.11.2007, з 16.05.2008 по 22.11.2008, з 09.06.2009 по 20.11.2009, з 14.04.2010 по 10.11.2010, з 01.05.2011 по 30.10.2011, з 17.05.2012 по 25.10.2012, з 06.06.2013 по 14.10.2013, з 28.04.2014 по 25.10.2014, з 15.05.2015 по 28.10.2015, з 07.06.2016 по 18.10.2016, з 26.04.2017 по 26.11.2017, та призначити пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону №1058, з урахуванням вказаного страхового стажу.

Позивачка, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09,07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст.8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, з вище зазначеного слідує, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

У спірному рішенні від 15.08.2024 № 43 зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 05.07.1980 по 30.08.1980 в радгоспі ім.ХІ з`їзду КПРС згідно з довідкою від 11.04.2024 №2226, виданої КУ Хмельницьким трудовим архівом, оскільки відсутній запис в трудовій книжці, тому даний період можливо зарахувати у разі підтвердження актом перевірки первинних документів; період навчання в автошколі ДТСААФ з 29.12.1980 по 02.04.1981 згідно з довідкою від 19.03.2024 №25/3, оскільки відсутнє присвоєння кваліфікації та не є закладом освіти.

Однак, згідно із долученим відповідачем 1 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.11.2024 № 1500-0304-9/171888 зазначено, що Управління погоджується з необхідністю зарахування до страхового стажу заявника періоду навчання з 29.12.1980 по 02.04.1981 у Вінницькій автошколі ДТСААФ відповідно до довідки від 19.03.2024 № 25/3.

Відповідно до розрахунку пенсії за формою РС-право від 17.12.2024 до страхового стажу позивача зараховано спірні періоди роботи з 05.07.1980 по 30.08.1980 та навчання в автошколі з 29.12.1980 по 02.04.1981.

Водночас, позивач вказує, що хоча Пенсійним органом в рішенні від 15.08.2024 №3 окремо не зазначено про не зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації, проте з наявного страхового стажу означеного у рішенні, висновується про їх не зарахування.

Дійсно, із долученого розрахунку пенсії слідує, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в російській федерації.

Так, згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , заповненої 11.07.1983 ОСОБА_1 у період з 18.04.2005 по 10.11.2005, 01.04.2006 по 27.10.2006, з 01.04.2007 по 09.11.2007, з 16.05.2008 по 22.11.2008, з 09.06.2009 по 20.11.2009, з 14.04.2010 по 10.11.2010, з 01.05.2011 по 30.10.2011 та згідно з вкладишем до трудової книжки НОМЕР_2 від 17.05.2012: з 17.05.2012 по 25.10.2012, з 06.06.2013 по 14.10.2013, з 28.04.2014 по 25.10.2014, з 15.05.2015 по 28.10.2015, з 07.06.2016 по 18.10.2016, з 26.04.2017 по 26.11.2017 працював в російській федерації (а.с. 50-67).

Між тим, в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/7347/23, предметом спору якої було рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2022 № 43.

У цьому рішенні пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у цій справі визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №43 від 10.11.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04.11.2022 року, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд у цій справі дійшов висновку про безпідставність висновків відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача в російській федерації з тих мотивів, що зарахування до трудового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території Російської Федерації необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів, на території яких провадилась трудова діяльність.

Щодо посилань відповідачів на припинення з 01.01.2023 року участі у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд зазначив, що такі доводи пенсійного органу є неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід зазначити, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Відтак, та обставина, що пенсійний орган протиправно незараховує періоди роботи ОСОБА_1 в російській федерації встановлено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі № 120/7347/23, а тому не є предметом доказування при розгляді цієї справи.

В контексті спірних правовідносин судом першої інстанції доцільно застосовано висновки Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 580/3576/22, у якій Суд взяв до уваги, що в Україні введено воєнний стан. Акціонерне товариство "Укрпошта" з 24 лютого 2022 року припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень з призначенням до російської федерації, тому позивач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати в підтвердження інші відомості.

Право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання (перерахунок) пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що період роботи позивача в російській федерації підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 15.08.2024 № 43.

Як наслідок, порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 11.07.1983: з 18.04.2005 по 10.11.2005, 01.04.2006 по 27.10.2006, з 01.04.2007 по 09.11.2007, з 16.05.2008 по 22.11.2008, з 09.06.2009 по 20.11.2009, з 14.04.2010 по 10.11.2010, з 01.05.2011 по 30.10.2011; згідно з вкладишем до трудової книжки НОМЕР_2 від 17.05.2012: з 17.05.2012 по 25.10.2012, з 06.06.2013 по 14.10.2013, з 28.04.2014 по 25.10.2014, з 15.05.2015 по 28.10.2015, з 07.06.2016 по 18.10.2016, з 26.04.2017 по 26.11.2017, та призначити позивачу бажану для нього пенсію з огляду на дотримання усіх умов встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач досягнув 60 років 01.10.2022, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії першочергово відбулось 04.11.2022, тобто в межах строку визначеного п.1 ч.1 ст.45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, тому призначення пенсії має відбутися з 02.10.2022.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.