Справа № 280/5600/25
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2025 року (16:30)Справа № 280/5600/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул.Героїв 37-го батальйону, буд.12б), Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул. Д.Апухтіна, 29) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізького відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі відповідач 2), у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №00940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на імміграцію в Україну від 26.12.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №00077 від 05.06.2025 про відкликання, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 від 24.01.2020;

зобов`язати відповідача 1 направити інформацію до територіальних органів Державної міграційної служби України та в Адміністрацію державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення №00940 від 05.06.2025 про відкликання дозволу, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на імміграцію в Україну від 26.12.2019;

зобов`язати відповідача 2 направити інформацію до територіальних органів державної міграційної служби України та в Адміністрацію державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення №00077 від 05.06.2025 про відкликання, громадянину Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 від 24.01.2020;

зобов`язати відповідача 2 направити інформацію до Державної міграційної служби України про видалення з бази даних державної міграційної служби України інформації про недійсність посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 від 24.01.2020 на ім`я громадянина Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.06.2025 відповідач 1 за поданням третьої особи прийняв рішення за номером 00940 про відкликання дозволу на імміграцію в України та про відкликання посвідки на постійне проживання. Вважає, що рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Вказує, що позивач не є особою, дії якої суперечать інтересам охорони громадського порядку. Зазначає, що має на утриманні сина, займається благодійністю, допомагає дитячій лікарні. Зазначає, що відповідачем 1 під час прийняття оскаржуваного рішення не надані докази наявності вини позивача у вчиненні правопорушень. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 09.09.2025 до участі у справі на стороні відповідачів залучено третю особу - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №38091 від 29.07.2025), в якому зазначає, що позовну заяву не визнає. Вказує, що до УДМС у Запорізькій області 09.05.2025 надійшло подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , яке скеровано до Запорізького відділу УДМС у Запорізькій області. Встановлено, що позивач систематично порушує вимоги Закону України «Про дорожній рух» та 22 рази притягався до адміністративної відповідальності за статтями 122, 126, 130 КУпАП. Зазначає, що оскільки відкликаний дозвіл на міграцію, то прийнято рішення про відкликання посвідки на постійне проживання. Зазначає, що позивач виражає неповагу до Конституції України, Законів України, встановленого правопорядку. Неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, але висновків не зробив, продовжує вчиняти адміністративні правопорушення у сфері дорожнього руху, ухиляється від виконання адміністративних стягнень. Неодноразово керував транспортними засобами без права керування у стані алкогольного сп`яніння. Отже, позивач створює реальну загрозу життю та здоров`ю іншим учасникам руху. Вважає, що для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України є необхідним відкликання дозволу на імміграцію стосовно позивача та просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи 22.09.2025 надійшли пояснення на позовну заяву, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає про неодноразово притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже, позивач постійно порушує вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух». Зазначає, що приписами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватись Конституції та Законів України. Відкликання дозволу на імміграцію позивачу зумовлено тим, що його перебування становить загрозу публічній безпеці і порядку, охороні прав і свобод людині, а також інтересам суспільства і держави.

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

26.12.2019 позивачу наданий дозвіл на міграцію в України на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» (а.с.51).

До УДМС України в Запорізькій області надійшло подання третьої особи від 08.05.2025 №711/9/01-2025 про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідки та постійне проживання громадянину Республіки Азербайджан (а.с.51-53).

Запорізький відділом УДМС у Запорізькій області 05.06.2025 складений висновок про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 (а.с.75-81).

Висновок обґрунтований систематичним вчиненням позивачем адміністративних правопорушень, недотриманням вимог Закону України «Про дорожній рух». Зокрема зазначено про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначено про реальну загрозу безпеці дорожнього руху, життю і здоров`ю інших учасників дорожнього руху.

05.06.2025 відповідачем 1 прийнято рішення №00940 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну (а.с.18).

05.06.2025 відповідачем 2 прийнято рішення №00077 про відкликання посвідки на постійне проживання (а.с.19).

З вказаними рішеннями позивач ознайомився 05.06.2025.

Вважаючи протиправними такі рішення, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року № 2491-III (далі по тексту - Закон №2491-III), Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі по тексту - Закон № 3773-VI), Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію; поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі по тексту - Порядок №1983), Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 (далі по тексту - Порядок №321).

Статтею 1 Закону № 2491-III визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2491-III, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі по тексту - Порядок № 1983).

Пунктом 21 Порядку №1983 визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Абзацом 2 пункту 22 Порядку №1983 регламентовано, що у разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно із вимогами пунктів 23-25 Порядку №1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

З аналізу вищевикладеного випливає, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу за наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону №2491-III, зокрема, у разі коли дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні та скасування такого дозволу є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України. При цьому ініціатором питання про скасування дозволу на імміграцію, серед іншого можуть бути органи Національної поліції на підставі обґрунтованого подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону №2491-III, яке вивчається ДМС, його територіальними органами і підрозділами.

Згідно із матеріалами справи питання щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію порушено Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в поданні від 08.05.2025 № 711/9/01-2025.

У поданні зазначено про те, що громадянин Азербайджанської республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 систематично порушує вимоги Закону України «Про дорожній рух», постанову Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху», вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вимоги Глави 10 та 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином учиняючи суспільно небезпечні протиправні діяння, за що поліцейськими складалися матеріали про порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме:

28.02.2020 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (здійснив стоянку в два та більше ряди) КУпАП, постанова ББА № 331080;

23.06.2020 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (знак 3.3) КУпАП, постанова ДПО18 № 987060;

23.08.2020 - адміністративний протокол за частиною другою статті 122 (водій керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби повторно 11640) КУпАП, постанова ЕАМ № 3020908;

22.09.2020 винесено постанову суду за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції);

01.12.2021 - адміністративний протокол за частиною першою статті 126 (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, постанова ЕАО № 5095575;

03.12.2021 - адміністративний протокол за частиною першою статті 126 (водій керував ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії) КУпАП, постанова ЕАО № 5103966;

16.01.2022 - адміністративний протокол за частиною другою статті 126 (водій керував ТЗ не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії) КУпАП, постанова ЕАО № 5235852;

08.02.2023 винесено постанову суду за частиною першою статті 130 (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) КУпАП;

06.03.2023 - адміністративний протокол за частиною четвертою статті 126 (водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування) КУпАП, постанова ЕАС №6637982;

23.03.2023 - адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, постанова ЕАС № 6722848;

13.07.2023 винесено постанову суду за частиною п`ятою статті 126 (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами) КУпАП;

16.08.2023 винесено постанову суду за частиною п`ятою статті 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами) КУпАП;

26.04.2024 - адміністративний протокол за частиною четвертою статті 126 (водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування за ст. 130) КУпАП, постанова ЕНА №2001621;

29.07.2024 винесено постанову суду за частиною п`ятою статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами) КУпАП;

14.03.2025 адміністративний протокол за частиною першою статті 122 (перевищення встановлених обмежень швидкості руху) КУпАП, постанова ЕНА № 4267906.

У поданні зазначено, що позивач порушував вимоги абзаців одинадцятого та дванадцятого статті 14 (Учасники дорожнього руху) Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Також у поданні вказано, що позивач неодноразово порушував вимоги частини другої статті 16 (Учасники дорожнього руху) Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

До матеріалів справи відповідач 2 надав копії судових рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.54-63), а також надав копії постанов про адміністративне правопорушення та інформацію з Єдиного реєстру боржників (а.с.64-75).

За наслідком розгляду подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відповідачем складено висновок, який затверджений начальником управління Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області 05.06.2025, яким вважається за доцільне відкликати рішення Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області від 26.12.2019 про надання дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , та визнати такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 від 24.01.2020, орган видачі 2301, термін дії до 20.01.2030.

Суд зазначає, що подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 08.05.2025 № 711/9/01-2025 підготовлене ним в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію», та направлене відповідачу 2 у порядку, визначеному законодавством. При цьому, у поданні зазначено фактичні дані щодо вчинення позивачем конкретних протиправних дій, які завдали шкоду громадському порядку в Україні. Відповідач 2, в свою чергу, скерував подання до відповідача 1, яким на підставі результатів аналізу зазначеної інформації прийнято відповідне рішення про відкликання позивачу дозволу на імміграцію в Україну, та, відповідно, відповідачем 2 прийнято рішення про відкликання посвідки на постійне проживання.

У висновку Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.06.2025 зазначено, що позивач порушував вимоги статті 14 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Також у висновку вказано про те, що позивач порушував вимоги ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якої учасники дорожнього руху зобов`язані не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Крім іншого, судом згідно матеріалів справи встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення позивач був боржником за різними виконавчими провадження про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Реєстр боржників містить запис про 46 виконавчих проваджень, де позивач є бердником (а.с.68-74).

Отже, судом встановлено, що дії позивача становлять загрозу громадському порядку в Україні, порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а отже відкликання дозволу на імміграцію є необхідним для громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Щодо посилання позивача на те, що на його утриманні знаходиться син 2015 року народження, то суд зазначає таке.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 10 жовтня 2019 року у справі №2340/2910/18, від 18 березня 2021 року у справі №522/1441/18 та від 29 травня 2023 року у справі №522/5683/22, від 26 січня 2024 року у справі №522/11225/22 неодноразово наголошував на тому, що сам по собі факт наявності у іноземця на території України дружини та дітей, як і відсутність у країні походження близьких родичів, а також будь-якого майна, не спростовує встановлені відповідачем порушення з боку позивача та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України.

Саме по собі проживання особи на території України протягом тривалого часу та факт наявності дружини та дітей, не означає автоматично, що особа абсолютно захищена від примусового повернення до країни походження міркуваннями збереження її приватного життя, внаслідок зобов`язань держави відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Бажання іноземця чи особи без громадянства зберегти свої сімейні права та дотримуватися прав та законних інтересів дитини покладає саме на цю особу передбачені діючим законодавством обов`язки, вказані права не можуть бути реалізовані шляхом незастосування державними органами до цієї особи наслідків незаконного перебування в Україні всупереч діючого законодавства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі №2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, від 13.10.2021 у справі №263/14519/20, від 13.04.2021 у справі №211/1113/18 (2-а/211/91/18), від 26.01.2022 у справі №200/9761/20-а.

Щодо посилання позивача на здійснення ним благодійної діяльності, то суд зазначає, що факт вчинення позивачем діяльності, направлених на користь суспільству жодним чином не нівелює шкоду дій, вчинених позивачем у вигляду, як то зокрема, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та постійне порушення вимог Закону України «Про дорожній рух».

Щодо посилання позивача на недоведеність вчинення ним адміністративних проступків, то суд зазначає, що таке твердження спростовується судовими рішеннями, які містяться у справі (а.с.54-62).

Отже, відповідач 1 під час прийняття оскаржуваного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321, згідно із пунктом 1 розділу I якого Посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно із підпунктом 4 пункту 64 Порядку №321, Посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до пунктів 65-67 Порядку №321 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

Посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки (пп. 4 п. 72 Порядку №321).

Рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку (п. 78 Порядку №321).

В ході розгляду даної адміністративної справи не встановлено правових підстав для скасування рішення Запорізького відділу УДМС України в Запорізькій області від про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської республіки ОСОБА_2 , а тому, з огляду на похідний характер позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відкликання посвідки на постійне проживання громадянину - вони також задоволенню не підлягають.

Інші позовні вимоги мають похідних характер, та, відповідно, задоволенню не підлягають, з огляду на відсутність підстав для скасування рішення відповідача 1 про відкликання дозволу на імміграцію в України.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Оскільки, судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (69089, м.Запоріжжя, вул.Героїв 37-го батальйону, буд.12б), Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул. Д.Апухтіна, 29), про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.10.2025.

Суддя Ю.В. Калашник