Справа № 161/13808/25
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/185/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

11.07.2025 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гаврильчак-Кметь К.А., звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 01.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нього було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1890, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. За змістом даної постанови його притягнуто до відповідальності за неявку по повістці № 269076 від 04.10.2024 року, що зобов`язувала його з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.10.2024 року для звірки даних. Вказує, що з оскаржуваною постановою повністю не згідний, вважає її необґрунтованою, оскільки усі облікові дані позивача уточненні через застосунок «Резерв +» вчасно, є діючими та не змінювалися, у центрі комплектування є уся наявна інформації про його облікові дані. Також, зазначив, що 21 жовтня 2024 року позивачу стало відомо, що на його ім`я прийшов лист, який містив повістку, за його дорученням мати намагалася отримати даний лист, проте працівник Укрпошти повідомив йї, що даний лист з повісткою був повернутий до

відправника. Крім того, поважною причиною неявки за повісткою є та обставина,

що позивач на дату виклику в ТЦК перебував у відряджені за кордоном у зв`язку з

здійсненням перевезення вантажу, про цю обставину також було повідомлено відповідача.З огляду на це, позивачу не було достеменно відомо, на яку дату та зякою метою його викликали у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, вказує, що прибувши 09 грудня 2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , працівники відповідача повідомили про наявне порушення за неявку по повістці, копію повістки надали йому працівники ТЦК, тобто за даним фактом строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП, сплинув 09.12.2024 року. Просить оскаржувану постанову визнати не законною та скасувати її, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі та зобов`язати Головне управління казначейства у Волинській області повернути ОСОБА_1 сплачений штраф у сумі 17 000 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2025 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 39).

26.08.2025 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що 04.10.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників та надіслана за допомогою Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», із необхідністю явки у конкретно визначений час 11.00 год. 14.10.2024 року. У вказаний день ОСОБА_1 не з`явився, жодних документів щодо поважності причин неявки не надав. В кінці листопада 2024 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 повернувся лист із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У відповідності до абз. 3 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, що затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року (далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є проставлення відмітки про відсутність особи за адресою проживання особи, повідомленою цією особою відповідному ТЦК та СП. З даного приводу щодо нього 01.07.2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а 01.07.2025 року, була винесена постанова № 1890 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Наведені обставини свідчать про безпідставність доводів сторони позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 50-51).

Станом на дату ухвалення даного рішення, відповідь на відзив від позивача чи його представника на адресу суду не надходили.

16.09.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача зазначила, що до відзиву на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 додає акт звірки по ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що звірка даних з позивачем здійснювалася 11.12.2024 року та 07.05.2025 року при особистій явці позивача, також звірка даних відбувалася 19.07.2024 року та 09.07.2024 року. З даної інформації вбачається, що позивач з`являвся особисто в

ІНФОРМАЦІЯ_4 19.11.2024 року після того як йому надійшла повістка № 269076 від 04.10.2024

року і він не зміг з`явитися до ТЦК за повісткою вчасно. Про причини неявки

відповідача було повідомлено заявою поданою через представника ОСОБА_2 , оскільки позивач знаходився за кордоном при виконання міжнародного

перевезення вантажу. Вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки фактично відповідач не надав доказів належного повідомлення позивача за повісткою;

позивач повідомив відповідача про неможливість явки за повісткою, тому позивач

не порушував законодавства про військовий облік та мобілізацію;

позивач вже вносився в базу розшуку за порушення за даною повісткою і відповідно

було таке порушення знято; відповідач пропустив строк для накладення адміністративного стягнення передбачений ст. 38 КУаАП.

З огляду на те, що сторони у повному обсязі скористалися своїми правами щодо подання процесуальних документів, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.10.2024 року на ім`я ОСОБА_1 було виписано повістку за № 269076, яка зобов`язувала останнього з`явитися в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11:00, 14.10.2024 року для звірки даних (а.с. 32).

01.07.2025 року помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , з правової роботи, лейтенантом ОСОБА_3 було складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП за № 1890, зі змісту якого слідує наступне: «01.07.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 269076 на 14.10.2024 року, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (а.с. 33).

01.07.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 було винесено щодо ОСОБА_1 постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1890, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с. 30).

Зі змісту вищевказаної постанови слідує наступне: громадянин ОСОБА_1 , не з`явився по повістці № 269076 від 04.10.2024 року, що зобов`язувала його з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.10.2024 року, чим порушив вимоги ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

Із позовної заяви також вбачається, що ОСОБА_1 09.12.2024 року добровільно з`явився до відповідача, та у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що позивач не з`явився по повістці 14.10.2024 року та йому надали копію повістки, однак протокол та постанова про виявлене правопорушення складені не були.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 24.09.2024 року по 17.10.2024 року, тобто на дату виклику в ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував у відряджені за кордоном у зв`язку з здійсненням перевезення вантажу (а.с.15-18).

Відтак, судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 не було відомо про час та місце його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме 14.10.2024 року для звірки даних, та те, що він свідомо ухилився від такого обов`язку та не з`явився до відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку № 1487, згідно якому повістка має відривну частину розписки про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Будь-який яких належних та допустимих доказів, що підтверджують обізнаність позивача про явку саме на 14.10.2024 року для звірки даних, відповідач не надавав та не долучив до матеріалів відзиву.

Із матеріалів справи також вбачається, що згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 № 11528 від 20.11.2024 року, № 720 від 05.0.2025 року та № 2806 від 30.04.2025 року, виданих ОСОБА_1 , останньому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період строком на три місяці, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, скупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (а.с. 26-27).

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Частиною 7 ст. 38 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за не прибуття 14.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки даних.

Тобто, датою виявлення факту неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки облікових даних є наступна дата, яка слідує за датою, визначеною у повістці від 04.10.2024 року, тобто 15.10.2024 року.

Із наведеного слідує, що граничною датою накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному конкретному випадку, є 15.01.2025 року.

Однак, як слідує із доказів у справі, протокол № 1890 про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП був складений посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 лише 01.07.2025 року.

При цьому, суд оцінює критично посилання у вищевказаному документів на 01.07.2025 року, як на дату виявлення факту порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 15.10.2024 року достовірно було відомо, що ОСОБА_1 не з`явився для звірки даних, яка його зобов`язувала здійснити дані заходи 14.10.2024 року.

Крім того, згідно письмової заяви від 23.10.2024 року, представник позивача Гаврильчак-Кметь К.А. письмово повідомила відповідача про поважність причин неявки ОСОБА_1 14.10.2024 року за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23-24).

За умовами п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не мали правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 17000 грн.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з проведенням експертиз.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесено витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 6000 грн., на підтвердження розміру якої стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № б/н від 07.07.2025 року, актом про надані послуги від 07.07.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 07.07.2025 року у розмірі 6000 грн., рахунок-фактуру № 4 від 07.07.2025 року на суму 6000 грн., копію ордеру серії АС від 23.10.2024 року (а.с. 7-8,19-21, 23 зворот).

Разом з тим, на думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвоката та визначені у ч. 5 ст. 134 КАС України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи.

З огляду на наведене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління казначейства у Волинській області повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений штраф, суд вважає, що у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, оскільки Головне управління казначейства у Волинській області не є стороною (відповідачем) у даній справі.

За таких обстави н, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 38, 210, 247, 251, 252, 256, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою по адміністративне правопорушення № 1890 від 01.07.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 06 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська