Справа № 240/34039/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(в порядку судового контролю за виконанням судового рішення)

03 жовтня 2025 року м. Житомир

справа № 240/34039/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2024, позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 по 31.05.2022, із розрахунку 30000 грн на місяць.

- зобов`язано Державну установі "Коростенська виправна колонія (№71)" здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 по 31.05.2022, із розрахунку 30000 грн на місяць, з врахуванням фактично виплачених сум.

Вказане рішення згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 залишено без змін.

26 вересня 2025 року представник позивача - Мандрик Владислав Володимирович (діє на підставі ордеру серії ВН №1303369 від 05.12.2023) надіслав до суду заяву (за вх.№72149/25), у якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №240/34039/23 та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання вказаного рішення.

Аргументуючи підстави звернення до суду із вказаною заявою, представник позивача (стягувач) вказує, що 10.09.2024 направив адвокатський запит до відповідача, у якому просив надати інформацію, із документальним підтвердженням, щодо результатів виконання рішення суду у справі №240/34039/23. У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що станом на 23.09.2024 на рахунках державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» бюджетні асигнування на виплату даного рішення відсутні, виплата буде можлива при наявності коштів на рахунку установи на відповідні цілі.

Зазначає, що 10.11.2025 представник позивача звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду у справі №240/34039/23 до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та відповідно до постанови відкрито виконавче провадження №76736845.

Також вказує, що 20.05.2025 представником позивача повторно направлено адвокатський запит до відповідача з проханням надати інформацію, із документальним підтвердженням, щодо результатів виконання рішення суду у справі №240/34039/23, однак 27.05.2025 від відповідача надійшла відповідь, у якій зазначено, що станом на 27.05.2025 на рахунок державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» бюджетні асигнування на ці виплати не надходили, а тому виплата коштів згідно з рішенням у справі №240/34039/23 від 27.05.2024 буде можлива за їх наявності на рахунку установи.

Тому представник позивача звернувся до суду з проханням встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

01 жовтня 2025 року Державна установа "Коростенська виправна колонія (№71)" через систему "Електронний суд" подала заперечення на заяву (за вх. №73223/25), у яких просить відмовити у задоволенні заяви.

Зазначає, що відповідно до Положення про державну установу «Коростенська виправна колонія (№71)» виправна колонія утримується за рахунок коштів державного бюджету, органом управління виправної колонії є Міністерство юстиції України, діяльність виправної колонії контролюється та координується в межах компетенції Північно-центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Департаментом з питань виконання кримінальних покарань. Фінансування на виплату коштів за рішенням суду проводить орган управління Міністерство юстиції України.

Наголошує, що божник, який є державною установою та фінансується з державного бюджету України, не ухиляється від виконання рішення суду по справі №240/34039/23 від 27.05.2024, а вживає заходів щодо його виконання відповідно до вимог законодавства, зокрема, позивачу (стягувачу) проведено нарахування недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період з 11 березня по 31 травня 2022 року, виходячи з її розміру 30000 грн на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди в сумі 50861,88 грн та ПДФО - 9155,14 грн.

Вказує, що установою щомісяця направляється лист до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо надання додаткового фінансування за програмою 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для сплати коштів за рішенням суду, однак станом на 29.09.2025 кошти на виплату за судовими рішення не надходили.

У зв`язку з цим, зазначає, що при надходженні фінансування дане рішення суду буде погашено.

Керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України та ч.5 ст.383 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач у заяві зазначає, що відповідач (станом на момент подачі цієї заяви) не виконав рішення суду, саме тому, просить ухвалити рішення, яким зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого його постановлено, у передбачені законодавством строки подати звіт про виконання його виконання.

Відповідач подав до суду заперечення щодо заяви про встановлення судового контролю, у якому зазначив, що на виконання рішення суду у справі №240/34039/23 установою було здійснено нарахування недоплаченої частини додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, та з метою подальшої виплати грошової суми, установою було надіслане звернення до Департаменту щодо виділення додаткового фінансування за КПКВК 3601020.

Наголошує, що по справі відповідач діє в межах свого фінансування, а всі можливі заходи, щодо виділення додаткового фінансування установа виконує.

Вказує, що підстав вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним - відсутні, а тому установа не вбачає фактичних та правових підстав для реалізації диспозитивного права суду, щодо покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На підтвердження своїх доказів надає розрахунок проведеного нарахування недоплаченої частини додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, відповідно до якого ОСОБА_1 , за період з 11 березня по 31 травня 2022 року, нараховано додаткову грошову винагороду (з урахуванням попередньо виплаченої суми) у розмірі 60017,02 грн.

Суд зазначає, що невиконання відповідачем судового рішення в частині виплати нарахованої додаткової грошової винагороди за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у відповідача не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, у даному випадку має місце невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, з підстав обмеженого бюджетного асигнування, що не є тотожним обставинам ухилення або свідомого невиконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності підстав у задоволені заяви представника позивача.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність обставин які б свідчили про необхідність встановлення Державній установі "Коростенська виправна колонія (№71)" строку для подання звіту про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 382 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Горовенко