Справа № 740/5235/25
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/5235/25
Провадження № 2-а/740/67/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

10.09.2025 адвокат Марченко А.М. звернувся через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) з вказаним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач).

В обґрунтовання зазначив, що 24.07.2025 позивач оновив електронний військово-обліковий документ «Резерв+» та виявив інформацію про порушення правил військового обліку. При цьому, він правил облікового обліку не порушував, військово-облікові дані оновив вчасно, повісток щодо явки для уточнення даних від ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував.28.07.2025 позивачем було направлено заяву з вимогою надати мотивовані підстави внесення таких відомостей та копії відповідних документів та з вимогою виключити інформацію щодо порушення правил військового обліку та відомості про нього з бази даних розшуку осіб. Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 №4/9844 від 31.07.2025, «Генеральним штабом Збройних сил України громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була сформована повістка №308148, дата створення 04.10.2024 та відправлена засобами поштового звязку АТ «Укрпошта». Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку щодо ОСОБА_1 не складався, постанова не виносилась». До відповіді додавалась копія повістки №308148.

30.07.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено заяву про видалення інформації щодо «Порушення ним правил військового обліку» та вимогою прибрати з реєстру інформаці щодо його розшуку з посиланням на норми діючого законодавства та правовими підставами щодо задоволення вказаної заяви. Заява була отримана представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ,проте ніякої відповіді на вказану заяву отримано не було. 21.08.2025 ОСОБА_1 через електронни кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просить розглянути справу про його притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до чинного законодавства за його відсутності. При цьому, ОСОБА_1 очікував, що йому надійде постанова про закриття адміністративної справи відповідно до ч.7 ст.247 КУпАП.

Натомість, до електронного кабінету військовозобов`язаного ОСОБА_1 надійшло сповіщення про винесення відносно нього постанови про притягнення адміністративної відповідальності R28094 з одночасним накладенням на нього грошового стягнення (штрафу) у розмірі 17 000 гривень. Крім цього, у відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_1 була надана можливість у 2 денний термін сплатити 50% суми штрафу (8500 гривень), На теперішній час ОСОБА_1 штраф не сплачено.

Позивач вважає, що не був належним чином поінформований про розгляд адміністративної справи, йому не було надано можливості для ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень і доказів. Крім того, наголошує на тому, що позивач не був обізнаний про необхідність явки до ТЦК, повістки не отримував. Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що позивач, в порядку ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»отримував виклик і не рибув у призначений час відповідачем в постанові не зазначено. Матеріали справи не містять доказів того, що повістка з вимогою прибути до відповідача, направлялася позивачу поштою чи вручалася в інший спосіб, визначений законодавцем. Також позивач вказує, що адміністративне стягнення накладено після спливу трьох місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення, що порушує ч.7 ст.38 КУпАП.

Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає вимогам закону, відповідачем не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З даною постановою він не згоден, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав.

На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

З витягу з застосунку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. 25.06.2024 ОСОБА_1 уточнив дані, дані уточнено вчасно. Також витяг з Резерв+ містить прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, РНОКПП, електронну пошту, категорію обліку, номер в реєстрі Оберіг.

З матеріалів справи встановлено, що 04.10.2024 Генеральним штабом ЗСУ була сформована повістка за №308148 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої останньому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.10.2024 об 11-00 год, для уточнення даних.

Як слідує з опису вкладення від 18.11.2024 відправленню, яке містить описану вище повістку, присвоєно №974. Поштове відправлення, яке містить описану вище повістку повернулось відправнику без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 19-20).

Згідно постанови № R28094 від 21.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було те, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформаці Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ТЦК та СП, встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КАС України, КУпАП, Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Правила), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).

Згідно із ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абз.10, 11 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно із абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ч.5,6 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом.

Положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період - у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст.ст.235,254,258,283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.210-1 КУпАП, розглядаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази надсилання повідомлення, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо).

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок №560), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Відповідно до ст.27 вказаного Порядку під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Абзацом 2 підп.2 ст.41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Відтак, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

З аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.

Крім цього, суд зазначає, що Постановою КМУ за №1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку», внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Так, згідно з п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15.03.2009, передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Під час судового розгляду встановлено, що оскаржуваною постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку, відповідно до повістки за №308148 від 04.10.2024, якою позивача повідомлено про необхідність з`явитися 14.10.2024 о 11-00 год для звірки даних.

З наданих суду доказів вбачається, що 04.10.2024 сформовано повістку за №308148 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої останньому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.10.2024 о 11-00 год, для звірки даних. При цьому, поштове відправлення, яке містить описану вище повістку №974 повернулось відправнику без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зазначену повістку за №308148 сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді він-коду із відповідною інформацією.

Вказана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №974 з описом вкладення. При цьому судом встановлено, що повістка відповідачем була спрямована за адресою позивача, а сааме: АДРЕСА_1 . Зазначену адресу, як адресу місця реєстрації, вказано і представником позивача у позові.

При цьому, поштове відправлення, яке містить описану вище повістку №974 повернулось відправнику без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, в розумінні п.41 Порядку, суд вважає, що позивач був належним чином оповіщеним про виклик до ТЦК та СП на 14.10.2024, оскільки вважається належним чином оповіщеним.

У визначений повісткою час позивач за викликом не з`явився. Цей факт позивачем не оспорюється. Також не є спірним те, що позивач про причини неявки, як це передбачено законодавством, в найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не повідомив, а також не повідомив і в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Таким чином, судом встановлено, що повістка відповідачем була направлена на адресу задекларованого місця проживання позивача, лист доставлений поштовим оператором та повернутий відправнику з відміткою «повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою)», позивач не повідомив відповідача про поважність причин неприбуття протягом трьох днів, постанова за №R28094 винесена у відповідності до положень ст.258 КУпАП без складання протоколу, оскільки особа була належним чином повідомлена та не з`явилась, у матеріалах справи є докази автоматичного формування повістки Генеральним штабом ЗСУ та її обробки, відповідно до Порядку, затвердженого КМУ.

Доводи представника позивача про неналежне повідомлення не ґрунтуються на об`єктивних даних. Заперечення щодо вручення повістки спростовуються документами, поданими відповідачем.

На підставі наведеного, суд вважає дії відповідача щодо направлення позивачу вказаної повістки такими, що відповідають діючому законодавству.

Разом з тим, оцінюючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані щодо наявності порушення позивачем правил військового обліку, суд виходить з наступного.

Як можна побачити з витягу із мобільного застосунку «Резерв+», в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться відомості про порушення позивачем правил військового обліку.

Частиною 5 ст.33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Закон №2232-ХІІ) визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч.1 ст.34 Закону № 2232-ХІІ).

На виконання ч.5 ст.33 Закону № 2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, п.2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч.1 астина ст.2 Закону №1951-VIII).

За приписами ч.ч.8,9 ст.5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Таким чином, із аналізу наведених норм чинного законодавства висновується, що відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію бази даних, які до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У свою чергу, п.20-1 ч.1 ст.7 Закону № 1951-VIII передбачає, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.210, 210-1 КУпАП (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).

Як вже було зазначено вище, відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст.210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Тобто до повноважень відповідача належить притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку з прийняттям відповідної постанови, а також внесення відповідачем до Реєстру таких даних про притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності.

Звідси випливає, що до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів підлягають внесенню дані саме про притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів щодо підтвердження факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Також і жодних доказів, які б свідчили про вжиття заходів відповідачем у порядку та у спосіб, встановлений п.56 Порядку №1487 в частині звернення відповідача до органів національної поліції з метою адміністративного затримання та доставлення позивача, який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил військового обліку), до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За приписами ч.1 ст.73 КАСУ визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обКАСУ єктивному дослідженні.

Частина 2 ст.77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Утім, доказів притягнення до адміністративної відповідальності позивача за порушення правил військового обліку и навіть складання протоколу про адміністративне правопорушення станом на 22.11.2024 суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність вчинення відповідачем дій щодо внесення даних в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення позивачем правил військового обліку, як суб`єктом владних повноважень, без притягнення позивача до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані щодо наявності порушень правил військового обліку позивачем, що є, на переконання суду, найбільш ефективних способом захисту, який призведе до відновлення порушеного права позивача у даних правовідносинах з урахуванням приписів ст.13 Конвенції.

Проте, суд погоджується з тим, що накладення адміністративного стягнення щодо позивача здійснено за межами строків притягнення до адміністративно відповідальності, згідно ст.38 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

У вказану статтю Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 №3696-IX внесено зміни після частини шостої доповнено новою частиною такого змісту: адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд зазначає, що вчиненим адміністративне правопорушення вважається в той день коли позивач не з`явився за викликом до органу - ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, тобто 14.10.2024. В цей же день порушення і було виявлено, оскільки було встановлено, що на визначений повісткою час позивач не з`явився.

Однак, спірну постанову за справою про адміністративне правопорушення було винесено лише 21.08.2025, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.

Крім цього, суд звертає увагу, що при застосуванні приписів ч.7 ст. 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. Якщо ж такий 3-місячний строк уже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Застосування ж річного строку передбаченого ч.7 ст.38 КУпАП може бути актуальним лише в тому випадку коли з дня вчинення порушення пройшло більше 1 року, безвідносно до того чи уже закінчився чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 21.08.2025 поза межами строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.

За положеннями п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП. Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Разом з тим, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21, де зазначено, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства. Основними правилами (підходами) до відмежування формалізму від надмірного формалізму, крім іншого, є: 1) суть, за загальним правилом, переважає над формою; 2) процедурні порушення суб`єкта владних повноважень, рішення (дії, бездіяльність) якого оцінюються судом, не можуть легалізувати сутнісні порушення суб`єкта приватного права (порушення з боку одного суб`єкта не можуть легалізувати порушення з боку іншого суб`єкта); 3) процедура вторинна, якщо рішення суб`єкта владних повноважень: відповідає визначеним законом завданням (функціям) такого суб`єкта; має легітимну ціль; законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур.

На внутрішнє переконання суду, в даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень спрямовано на захист суспільних інтересів по виконанню громадянами України конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, відповідає визначеним законом завданням (функціям) такого суб`єкта; має легітимну ціль; законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур. Тому застосування судом надмірного формалізму в оцінці доводів позивача за умови, коли сама об`єктивна сторона вчиненого правопорушення не заперечується позивачем ані доказами, ані відповідними його поясненнями, даними суду в позовній заяві, може призвести до таких наслідків, як, зокрема, нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.4 ст.152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленихпорядку і розмірі.

Позивач, звертаючись із позовом, сплатив судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 484,48 грн.

Керуючись ч.6 ст.121, ст.ст.251, 280 КУпАП, ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

постановив:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № R28094 від 21.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесені 22.11.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ,код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в розмірі 484(чотириста вісімдесят чотири) грн 48коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна