Справа № 620/5351/25
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Чернігів Справа № 620/5351/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України), Військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України), Військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 7 та пункт 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) від 21.03.2024 №663-АГ "Про результати проведення службового розслідування";

визнати протиправним та скасувати наказ В.о начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 08.04.2025 №430-АГ "Про відшкодування збитків заданих державі».

В обґрунтування позову вказано, що оскільки йдеться про застосування матеріальної відповідальності до позивача, то відповідач повинен був чітко визначити вину в діях позивача. Відповідачем не доведено склад правопорушення та наявність взаємозв`язку між діями позивача та завданою шкодою. Також вказає, що позивач не підписував акту закріплення (передавання) транспортного засобу із відображенням фактичного стану машини, а отже він не є матеріально відповідальною особою у розумінні п.2 розділу І Інструкції 440 та на нього не може бути покладена повна матеріальна відповідальність. За завдання шкоди з необережності позивач повинен нести обмежену відповідальність. Окрім того, а ні військовою частиною НОМЕР_1 , а ні військовою частиною НОМЕР_3 не приймався наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, а наказ про відшкодування збитків завданих державі не є наказом про притягнення позивача до матеріальної відповідальності. Позивач наполягає, що були порушені строки призначення службового розслідування.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано докази у відповідачів.

Ухвалою суду від 04.06.2025 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволені та вказує, що видання наказу від 08.04.2025 № 430-АГ «Про відшкодування збитків завданих державі» є наслідком результатів службового розслідування, яке було проведене ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) відзив на позов не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) та наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 вересня 2024 року № 1681-ОС, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2024 № 1352-ОС «Про особовий склад», позивач був виключений із списків особового складу НОМЕР_4 прикордонного загону в зв`язку з переведенням до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що не заперечується сторонами.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.06.2023 №1398-АГ транспортний засіб AUDI Q7 був введений в експлуатацію та закріплений, окрім іншого, за позивачем. (пункт 5 наказу). Також пунктом 14 наказу на командирів підрозділів був покладений обов`язок здійснити приймання-передавання транспортних засобів встановленим порядком зі складання актів закріплення (передавання) транспортних засобів, в яких відобразити фактичний стан машин (а.с.26-28).

17.01.2025 начальником бронетанкової служби відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення був поданий рапорт №Р-4083-25 про призначення службового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.07.2023 (а.с.77).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2025 №171-АГ з метою встановлення винних осіб та завданого збитку в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 викладених у рапорті від 17.01.2025 №Р-4083-25 було призначено службове розслідування у період з 20.01.2025 по 18.02.2025 (а.с.78 на звороті).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2025 №407-АГ було продовжено термін проведення службового розслідування до 18.03.2024 (а.с.80).

ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено службове розслідування та складено висновок, що був затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 18.03.2025 № В-93-25 (а.с.29-37).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування» у зв`язку з порушенням вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині; військовослужбовець зобов`язаний бути дисциплінованим, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; абзацу 2 розділу II «Завдання та обов`язки» «Посадової Інструкції інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2023 № 584-АГ «Про затвердження положення та посадових інструкцій персоналу управління та підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: підтримувати доручену йому техніку справною і в постійній готовності до дії; абзацу 3 розділу II «Завдання та обов`язки» «Посадової Інструкції інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2023 № 584-АГ «Про затвердження положення, та посадових інструкцій персоналу управління та підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: знати й точно додержуватися правил руху на дорогах і поза ними; вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині: кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених за посадою, копію матеріалів службового розслідування направити начальнику НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону для прийняття правового рішення відносно, солдата ОСОБА_2 (П-072029) (пункт 7 наказу від 21.03.2025 №663-АГ).

На виконання частини 1 статті 4, частини 2, 3 статті 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та з метою притягнення винної особи, солдата ОСОБА_1 (П-072029) до повної матеріальної відповідальності на суму 477 195,06 грн, за пошкодження військового майна (автомобіля легкового AUDI Q7, шасі НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ), начальнику автомобільної служби відділу озброєння та інженерно - технічного забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_3 , копії матеріалів службового розслідування направити начальнику НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (пункт 8 наказу від 21.03.2025 №663-АГ) (а.с.38-40).

З Наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.04.2025 №430-АГ «Про відшкодування збитків державі» встановлено, що у відповідності до статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» за шкоду, завдану державі на суму 477 195,06 (чотириста сімдесят сім тисяч сто дев`яносто п`ять грн. 06 коп.), (в тому числі ПДВ - 45 928,63 грн.), проводити щомісячне стягнення сум завданої шкоди в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення з позивача (а.с.41-42).

Вважаючи, накази відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

За пунктом 5 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009), громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі-Статут ВС ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (частина четверта вступу Статуту ВС ЗСУ).

Статтею 9 Статут ВС ЗСУ передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 28 Статуту ВС ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності, перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

У силу приписів статей 26-27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування регламентуються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Суд констатує, що дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється і на військовослужбовців Держприкордонслужби.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначається статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, приписами статей 83, 84 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини 1 статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

У силу приписів статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначаються Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.11.2021 №815 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2022 за № 39/37375 (далі-Порядок № 815).

Так, службове розслідування призначається письмовим наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Інші посадові особи можуть звертатися з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службового розслідування (п. 1 розділу І Порядку № 815).

Особи, які проводять службове розслідування, забезпечують повноту, всебічність та об`єктивність проведення службового розслідування та не повинні допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад комісії; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; відмовлятися давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; висловлювати письмові зауваження щодо повноти та об`єктивності проведення службового розслідування; звертатися з письмовим рапортом до начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо ознайомлення з висновком та матеріалами службового розслідування в частині, що її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими актами законодавства; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законом (п. 3, п.4 розділу V Порядку № 815).

Зі змісту розділу VІ Порядку № 815, за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

У висновку службового розслідування зазначаються: посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування; установлені під час службового розслідування обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) учинено правопорушення, які стали підставою для призначення службового розслідування; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість); посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді, наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), характеристика особи, яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками; умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; завдана шкода та її розмір; наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що її пом`якшують чи обтяжують, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до вчиненого; відомості про залучення фахівців та дані про них (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), посада), надані ними висновки; відомості, що підтверджують чи спростовують інформацію, яка стала підставою для призначення службового розслідування; пропозиції щодо застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) дисциплінарного стягнення, притягнення до матеріальної відповідальності, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, а також відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів та про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

До висновку службового розслідування додаються пояснення, акти, довідки, характеристики, копії службових карток та інші матеріали, що стосуються службового розслідування.

У разі наявності у висновку службового розслідування відомостей, які в установленому законодавством порядку віднесені до державної таємниці або до інформації, що належить до службової, такому висновку надається відповідний гриф секретності або гриф «Для службового користування».

Висновок службового розслідування підписується особами, які проводили службове розслідування, та візується посадовою особою юридичної служби. У разі встановлення порушення порядку проведення службового розслідування та/або вимог законодавства посадова особа юридичної служби надає свої письмові заперечення, які долучаються до матеріалів службового розслідування, про що робиться запис у висновку службового розслідування.

Після підписання та візування посадовою особою юридичної служби висновок службового розслідування з матеріалами, що стосуються службового розслідування, подаються на розгляд та затвердження начальникові (командиру) органу Держприкордонслужби, який призначив таке розслідування.

За результатами розгляду висновку та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) органу Держприкордонслужби затверджує висновок службового розслідування та приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення (п. 1 розділу VІІ Порядку № 815).

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо кожної особи правопорушника у висновку за результатами службового розслідування, а в разі накладення дисциплінарного стягнення старшим начальником (командиром) - у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За результатами службового розслідування приймаються рішення, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (п. 2 розділу VІІ Порядку № 815).

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли начальникові (командирові) стало відомо про правопорушення, а в разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. (абзац 1 пункту 3 розділом VІІ Порядку № 815)

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин. (абзац 2 пункту 3 розділом VІІ Порядку № 815)

У разі доведення вини військовослужбовця в завданні шкоди державі начальник (командир) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, а якщо шкода завдана кількома військовослужбовцями,- суми, що підлягає стягненню окремо з кожного військовослужбовця, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди. (абзац 3 пункту 3 розділом VІІ Порядку № 815)

Суд встановив, що 17.01.2025 начальником бронетанкової служби відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення був поданий рапорт №Р-4083-25 про призначення службового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.07.2023 (а.с.77).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2025 №171-АГ з метою встановлення винних осіб та завданого збитку в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 викладених у рапорті від 17.01.2025 №Р-4083-25 було призначено службове розслідування у період з 20.01.2025 по 18.02.2025 (а.с.78 на звороті).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2025 №407-АГ було продовжено термін проведення службового розслідування до 18.03.2024 (а.с.80).

ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено службове розслідування та складено висновок, що був затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 18.03.2025 № В-93-25 (а.с.29-37).

В ході службового розслідування було встановлено, що 13.07.2023, рухаючись на ділянці дороги Кіровоград - Олександрія, службовий автомобіль AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_6 та службовий автомобіль VOLKSWAGEN AMAROK, номерний знак НОМЕР_7 обігнав, вантажний автомобіль DAF TE95XF, номерний знак НОМЕР_8 з напівпричепом SHMITZ SPR24, номерний знак НОМЕР_9 , здійснив несподіваний маневр праворуч та різким гальмуванням перед службовим автомобілем VOLKSWAGEN AMAROK, номерний знак НОМЕР_7 , чим спричинив аварійну ситуацію. В наслідок чого службовий автомобіль VOLKSWAGEN AMAROK, номерний знак НОМЕР_7 зіткнувся з вантажним автомобілем вантажний автомобіль DAF TE95XF, номерний знак НОМЕР_8 з напівпричепом SHMITZ SPR24, номерний знак НОМЕР_9 в задню праву частину. Після чого в задню частину автомобіля VOLKSWAGEN AMAROK, номерний знак НОМЕР_7 в`їхав службовий автомобіль AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_6 .

Також під час службового розслідування з Акту технічного стану від 14.03.2025 № 243 на транспортний засіб спеціалізованого призначення AUDI Q7, шасі № НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_6 встановлені пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку №37/25 матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ - легкового автомобіля AUDI Q7, він. НОМЕР_10 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , складає: 477 195,06 (чотириста сімдесят сім тисяч сто дев`яносто п`ять грн 06 коп.), (в тому числі ПДВ - 45 928,63 грн).

Під час службового розслідування були опитані військовослужбовці, які були свідками вказаних подій. Також пояснення надавав позивач.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування».

Отже, після отримання рапорту від 17.01.2025, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 на наступний день видав наказ про призначення службового розслідування, в якому визначив строк для проведення службового розслідування з 20.01.2025 по 18.02.2025, який був продовжений наказом до 18.03.2025. В останній день перевірки начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 був затверджений висновок службового розслідування та 21.03.2025 виданий наказ про результати службового розслідування.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не були порушенні строки призначення та проведення службового розслідування.

Суд встановив, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2024 у справі № 398/3245/24, яка набрала законної сили 10.09.2024 позивача звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 статті 415 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження № 000059, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.415 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, яке відповідно до ст.ст.12,25 КК України відноситься до нетяжкого злочину з необережною формою вини і не є корупційним. Також встановлено, що під час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ( ОСОБА_1 ) зазначив, що вони з потерпілим примирились, він відшкодував завдану останньому шкоду. Також обвинувачений дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків цього закриття. У вказаній справі.

Отже, у справі № 398/3245/24 позивач визнав, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13.07.2023, він порушив правила водіння транспортного засобу.

Як вбачається з пункту 7 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування» наказом зафіксовані здійснені позивачем порушення, а саме:

- вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині; військовослужбовець зобов`язаний бути дисциплінованим, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- вимог абзацу 2 розділу II «Завдання та обов`язки» «Посадової Інструкції інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2023 № 584-АГ «Про затвердження положення та посадових інструкцій персоналу управління та підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: підтримувати доручену йому техніку справною і в постійній готовності до дії;

- вимог абзацу 3 розділу II «Завдання та обов`язки» «Посадової Інструкції інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2023 № 584-АГ «Про затвердження положення, та посадових інструкцій персоналу управління та підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: знати й точно додержуватися правил руху на дорогах і поза ними;

- вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині: кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених за посадою.

Отже, у наказі від 21.03.2025 №663-АГ не вирішувалось питання притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а прийнято рішення про направлення матеріалів начальнику НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону для прийняття правового рішення відносно, позивача.

Пунктом 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування» зобов`язано начальника автомобільної служби відділу озброєння та інженерно - технічного забезпечення, копії матеріалів службового розслідування направити начальнику НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону з метою притягнення винної особи, солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 477 195,06 грн.

Отже, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування» позивач не притягався до дисциплінарної, матеріальної та/або іншого виду відповідальності, для вирішення цих питань матеріали службового розслідування були направлені начальнику НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону.

Водночас, суд звертає увагу, що рішення про направлення матеріалів службового розслідування до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону з метою притягнення позивача до відповідальності не є остаточним рішенням щодо позивача, оскільки прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності було покладено на начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону на підставі матеріалів службового розслідування, а тому пункти 7 та 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування» за своєю природою є організаційно-розпорядчим актом внутрішнього-спрямованого змісту та не є індивідуальним актом, а тому жодних прав, свобод, інтересів позивача не порушує, не передбачає для нього жодних обов`язків і обмежень. Відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування пунктів 7 та 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №663-АГ «Про результати службового розслідування».

Суд враховує, що зазначення позивачем у позовій вимоги дати - 21.03.2024, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) №663-АГ "Про результати проведення службового розслідування" є опечаткою, оскільки зі змісту позову та матеріалів справи суд справи суд встановив, що вказаний наказ датований 21.03.2025.

Щодо позову в частині визнання протиправним та скасувати наказ в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 08.04.2025 №430-АГ "Про відшкодування збитків заданих державі» суд враховує таке.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-IX (далі Закон №160-IX у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини першої статті 1 Закону №160-IX матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти.

За змістом частини першої, другої статті 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

За приписами частини четвертої статті 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Частиною першою статті 5 Закону №160-IX передбачено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

За правилами частини першої статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону №160-IX особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 частини другої статті 8 Закону №160-IX встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Частиною третьою статті 8 Закону №160-IX передбачено, що розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Частинами шостою - восьмою статті 8 Закону №160-IX встановлено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Приписами статті 9 Закону №160-IX передбачено, що завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Абзацом 1 частини першої статті 10 Закону №160-IX передбачено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону №160-IX якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону. (частина 3 Закону №160-ІХ)

Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення. (частина 1 статті 13 Закону №160)

Положеннями частини першої статті 14 Закону №160-IX встановлено, що наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

З аналізу приписів Закону №160-ІХ вбачається, що стягнення сум завданої шкоди здійснюється, в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, наказом командира (начальника) за місцем служби або у разі переведення винної особи за новим місця служби, також в наказі про притягнення особи до матеріальної відповідальності, окрім іншого, вказується до якого виду матеріальної відповідальності притягається особа (обмеженої, повної чи підвищеної).

Суд встановив, що матеріали службового розслідування були направлені за новим місцем служби позивача, на підставі отриманих матеріалів службового розслідування начальник НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України наказом від 08.04.2025 №430-АГ «Про відшкодування збитків державі» зобов`язав головного бухгалтера начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) відповідно до статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» за шкоду, завдану державі на суму 477 195,06 (чотириста сімдесят сім тисяч сто дев`яносто п`ять грн. 06 коп.), (в тому числі ПДВ - 45 928,63 грн), проводити щомісячне стягнення сум завданої шкоди в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення з позивача. (а.с.41-42)

Враховуючи викладене суд погоджується, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.04.2025 №430-АГ «Про відшкодування збитків державі» позивач не притягувався до матеріальної або іншої відповідальності, а лише визначений порядок стягнення коштів з позивача.

Відповідачами до суду не надано будь-яких доказів притягнення позивача до матеріальної відповідальності, також не наведено будь-яких інших підстав для стягнення з позивача коштів у сумі 477 195,06 грн, а тому суд дійшов висновку, що стягнення з позивача коштів на підставі наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.04.2025 №430-АГ «Про відшкодування збитків державі» здійснюється без притягнення особи до матеріальної відповідальності, а отже без правових підстав, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України), Військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 08.04.2025 №430-АГ "Про відшкодування збитків заданих державі».

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ).

Повне судове рішення складено 06.10.2025.

Суддя Олена ЛУКАШОВА