Справа № 463/8585/25
Суддя: Яворський С. Й.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/8585/25
Провадження №2-а/463/74/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м.Львів

Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Яворського С.Й.

з участю секретаря судового засідання Станько Р.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львів у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови №1885 від 28.08.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження у справі закрити.

Позов обґрунтовано тим, що 28 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1885 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про притягнення його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністраивної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У вказаній постанові зазначено, що: «Гр. ОСОБА_1 28.08.2025 року доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, як з`ясувалось, військовозобов`язаний ОСОБА_1 26.05.2014 року при проходженні ВЛК був визнаний не придатним до військової слуби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Проте, останній не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025.

08.08.2025 року на адресу правоохоронних органів скеровано звернення щодо доставлення правопорушеника.

Тобто, ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду, що введений Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 воєнного стану, що введений Указом Президента України 24.02.2022 №69/2022 і Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 (зі змінами)».

У зв`язку з вищенаведеним його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Із даною постановою позивач не погоджується, вважає таку незаконною та не обгрунтованою. Вказує, що він не мав об`єктивної можливості з`явитися до ТЦК для проходження повторного ВЛК до 05.06.2025 року з поважних причин, пов`язаних зі станом здоров`я. У цей період він перебував на тривалому стаціонарному лікуванні та медичній реабілітації у зв`язку з слабоконсолідуючим черезвертельним переломом лівої стегнової кістки зі зміщенням та відривом малого вертлюга, що підтверджується відповідними медичними документами. З огляду на характер захворювання, стан його здоров`я не дозволяв йому фізично з`явитися до ТЦК у вказаний строк. Наразі він продовжує проходити курс медичної реабілітації та за можливості звернеться до ТЦК з метою проходження ВЛК, щойно його стан здоров`я дозволить це зробити. Умислу на вчинення адміністративного правопорушення в нього не було. Порушення не мало навмисного характеру, а стало наслідком об`єктивної ситуації, пов`язаної з його захворюванням, що виключає вину як обв`язкову ознаку адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не враховує обстаин, що пом`якшують відповідальність, зокрема: його вік (54 роки), наявність захворювання, наявність попереднього рішення ВЛК про обмежену придатність, фактичну відсутність ухилення чи відмови від виконання обов`язку. Вважає, що застосоване стягнення є непропорційним та надмірним, враховуючи відсутність шкоди, обставини порушення та його фактичне прагнення до співпраці з органами ТЦК. У зв`язку з вищенаведеним, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова №1885 від 28.08.2025 підлягає скасуванню.

Крім того, вважає, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме під час розгляду справи уповноваженими особами територіального центру комплектування йому не було надано можливість надати свої пояснення та залучити адвоката для захисту його прав та інтересів. Також звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що з рішенням він не погоджується. З метою захисту свого порушеного права позивача звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином. Про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не скерував. В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246,286 КАС України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 28 серпня 2025 року №1885, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Зокрема в постанові від 28 серпня 2025 року №1885 зазначається наступне:

«Гр. ОСОБА_1 28.08.2025 року доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, як з`ясувалось, військовозобов`язаний ОСОБА_1 26.05.2014 року при проходженні ВЛК був визнаний не придатним до військової слуби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Проте, останній не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У відповідності до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установити,що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

08.08.2025 року на адресу правоохоронних органів скеровано звернення щодо доставлення правопорушеника.

Тобто, ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду, що введений Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 воєнного стану, що введений Указом Президента України 24.02.2022 №69/2022 і Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 (зі змінами)».

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова прийнята на підставі та з урахуванням протоколу про адміністративне правопорушення №1885 від 28.08.2025 року.

Таким чином, інкриміноване позивачу ОСОБА_1 у вину адміністративне правпорушення проявилось в тому, що він будучи визнаним непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, проте не пройшов медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025 року.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У відповідності до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установити,що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З наявної в матеріалах справи довідки військово лікарської комісії від 05.03.2023 р./26.05.2023 №111/13 позивача ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби.

Відповідно в силу наведеного вище Закону позивач, як особа, яка визнана обмежено придатною до військової служби, зобов`язаний з дня набрання чинності цим Законом і до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

Однак, як вказує позивач такого медичного огляду позивач не пройшов у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та проходженням ряду обстежень, крім тього, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №1885 від 28.08.2025, позивач звернув увагу на те, що він проходив ВЛК у 2023 році, і про обов`язок пройти ВЛК ще раз його повідомлено не було.

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №48031, вбачається що ОСОБА_1 04.06.2025 о 7:17 поступив в ВП "Лікарня Святого Луки" з переломом міжвертлюжного відділу стегнової кістки Закритий перелом міжвертлюжного відділу лівої стегнової кістки з відривом малого вертлюга, виписаний з лікарні 09.06.2025 о 12:00 год. Тобто, до закінчення встановленого законодавцем терміну проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби позивач знаходжився на стаціонарному лікуванні з вищезазначеним діагнозом, а виписаний з стаціонару вже після закінчення встановленого законодавцем терміну. З наведеного вбачається відсутність складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, з представленого позивачем висновку лікаря від 17.09.2025 вбачається, що він визнаний «частково непридатним» до військової служби.

Як зазначалось вище згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018р. зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Будь-яких доказів на спростування вказаних пояснень сторони позивача відповідачем суду не представлено та клопотань про витребування таких не заявлено, а тому суд вважає пояснення позивача правдивими та такими, що не суперечать матеріалам справи.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог чинного законодавства та за відсутності доказів вини позивача, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення згідно ч.3 ст.286 КАС України закриттю.

У відповідності до положень ст.139 КАС України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає до відшкодування 605,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 6, 10-12, 17, 70-71, 94, 159-163, 171-2, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову №1885 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 28 серпня 2025 відносно ОСОБА_1 , винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 07.10.2025 року.

Суддя: С.Й. Яворський