Справа № 440/839/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

06 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/839/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава, треті особи: Управління з питань містобудування та архітектури, Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, Управління з питань містобудування та архітектури, Полтавської міської ради, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. ( кадастровий номер :15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ) розташованого на перехресті АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати п. 17 рішення протоколу Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава № ПР/01.05/30 від 20.12.2024.

Ухвалою суду від 27.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

30.01.2025 представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву, якою відповідачем визначено лише Полтавську міську раду, третіми особами Інспекцію по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста та Управління з питань містобудування та архітектури.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі №440/839/25 в якості співвідповідача Комісію з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава. Вирішено вправу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

30.09.2025 від представника Полтавської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. ( кадастровий номер :15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ) розташованого на перехресті АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що предметом спору відносно першої пред`явленої позивачем вимоги є правомірність розірвання договору особистого строкового сервітуту, вказане стосується приватних інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зокрема здійснення підприємницької діяльності, має цивільно-правову природу, що не характеризує відносини сторін у цій справі відносно даної вимоги, як такі, що засновані на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, а отже, в цій частині позову справа не має визначених КАС України ознак адміністративного позову.

Представником позивача надано до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати учасників справи, свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень».

Спір у цій справі виник між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та органом місцевого самоврядування, як власника земельної ділянки, з приводу оскарження протиправного, на думку позивача, рішення про розірвання договору про встановлення особистого платного земельного сервітуту земельної ділянки.

Водночас, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Пунктами «а», «в» частини першої статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України).

У справі, яка розглядається, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних відносин не підпорядковані один одному, а отже, суб`єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування - владних управлінських функцій не здійснював.

Подібну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 01.10.2013р. у справі №21-345а13, не знайшла підстав для відступу від цієї позиції і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018р. у справі №495/2176/17.

Таким чином, предметом спору у цій справі є правомірність розірвання договору особистого строкового сервітуту, вказане стосується приватних інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зокрема здійснення підприємницької діяльності, має цивільно-правову природу, що не характеризує відносини сторін у цій справі як такі, що засновані на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, а отже, ця справа не має визначених КАС України ознак адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. При цьому рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації свого права в порядку цивільного (або господарського) судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №805/4716/18-а (адміністративне провадження №К/9901/69596/18).

Відтак, провадження у справі підлягає закриттю в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. ( кадастровий номер :15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ) розташованого на перехресті АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі № 440/839/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава, треті особи: Управління з питань містобудування та архітектури, Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. ( кадастровий номер :15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ) розташованого на перехресті АДРЕСА_1 .

Роз`яснити позивачу, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва