Справа № 160/5858/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2025 рокуСправа №160/5858/25
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, третя особаи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Військова частиниа НОМЕР_1 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
21 лютого 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій з урахуванням уточнення власних позовних вимог, просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду було задоволено та поновлено йому строк звернення до суду в адміністративній справі №160/5858/25. Крім того, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5858/25 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду було зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань, Військову частину НОМЕР_1 :
- надати докази того, що ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 11.03.2022 24.05.2022 року, з 25.05.2022 27.07.2022 року.
- у випадку, якщо додаткова винагорода у вказані періоди не виплачувалась надати пояснення щодо причин невиплати та відповідні докази в обгрунтування цих причин.
20.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 позовну заяву ОСОБА_1 , в якому останнім було зазначено, що військовослужбовці та деякі інші особи можуть отримувати грошове забезпечення у військовій частині виключно у разі призначення наказом уповноваженого органу військового управління на посаду відповідно до штату військової частини, зарахування до списків особового складу військової частини та наявного грошового атестату. Військова частина НОМЕР_1 надає витяг з бойового розпорядження оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " №313/ОУВ/1809/т від 24.05.2022 року відповідно до якого в районі ведення бойових дій командир військової частини НОМЕР_1 отримав завдання 24.05.2022 прийняти в оперативне підпорядкування воєнізоване формування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " для виконання завдань в батальйонному районі оборони НОМЕР_3 об (окремої бригади), НОМЕР_4 об ТрО (територіальної оборони). Згідно долученого до позову витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 нижчепойменований особовий склад, у тому числі ОСОБА_1 , капітана внутрішньої служби воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено як такого, шо прибув та з 24 травня 2022 року веде бойові дії на території України. Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 нижчепойменований особовий склад, в тому числі ОСОБА_1 , капітана внутрішньої служби воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено як такого, шо вибув та припинив бойові дії на території України в складі військової частини НОМЕР_5 з 06 липня 2022 року. Таким чином, наказами командира (по стройовій частині) підтверджується факт прибуття особового складу воєнізованого формування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", в тому числі і позивача в цій справі, у тимчасове відрядження (прикомандирування) до військової частини НОМЕР_1 для ведення бойових дій. Водночас, було наголошено, що до військової частини НОМЕР_1 позивач та все воєнізоване формування "Циклон" прибули виключно "в оперативне підпорядкування" за своєю вчасною штатною структурою, на посади в штат до військової частини НОМЕР_1 не призначалися, до списків особового складу частини не зараховувалися, на грошовому забезпеченні не перебували. Виплата позивачу грошового забезпечення (заробітної плати), в тому числі і спірної додаткової винагороди, здійснювалось виключно за місцем штатної служби (місцем перебування на фінансовому та інших видах забезпечення) - Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.
09.04.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
28.04.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла уточнена позовна заява.
29.04.2025 року до суду від відповідача надійшли почснення, в яких останнім було, зокрема, зазначено, що при з`ясуванні обставин, за яких позивач опинився у військовій частині, керівництвом Міжрегіонального управління з`ясовано факт видання наказу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 24.05.2022 №1т (дск). Текст зазначеного наказу підтверджує факт того, що Міжрегіональне управління не направляло позивача до військової частини для безпосередньої участі у бойових діях, на наказ про відрядження позивача відповідно но норм ЗУ «Про Національну поліцію» Міжрегіональним управлінням не видавався. А в пункті 3 наказу зазначено, що здійснення виплат по постанові КМУ №168 повинно здійснювати не Міжрегіональне управління.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів по адміністративній справі №160/5858/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року було прийняти до розгляду клопотання позивача про уточнення позовних вимог у справі №160/5858/25. Виключено Військову частину НОМЕР_1 з числа співвідповідачів у справі №160/5858/25 та залучено її до участі у справі №160/5858/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтвержено, що капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-003361) проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 22 червня 2020 року (наказ Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 15.06.2020 № 151 /ОС-2020) по 22 травня 2024 року (наказ Південно- Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 21.05.2024 №1Ю/ОС-2024). (довідка управління персоналу Південно- Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 06.03.2025 року).
Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від21.05.2024 №1Ю/ОС-2024 «Про звільнення», відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (за власним бажанням) капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-003361) старшого інспектора штурмового взводу № 1 (м. Дніпро) воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 22 травня 2024 року.
Відповідно до додатку 3 до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 15.08.2022 №202/ОС-22 нараховано додаткової винагороди згідно постанови №168 за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 за 56,4 години фактичного несення служби 2350,19 гривень, за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 за 230,6 годин фактичного несення служби 9300,1 гривень.
Вказане також підтверджується Довідкою про нараховану та виплачену додаткову винагороду згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 ОСОБА_1 к 2022 році вих. №3/318 від 11.03.2025 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 №136 (по стройовій частині), зокрема, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого інспектора штурмового взводу № 1 (м. Дніпро) воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вважати таким, що прибув до складу військової частини НОМЕР_1 з 25.05.2022 року для ведення бойових дій на території України (підстава: бойове розпорядження командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143 від 24.05.2022 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 №200 (по стройовій частині), нижчепойменований особовий склад, в тому числі,капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого інспектора штурмового взводу № 1 (м. Дніпро) воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вважати таким, що прибув до складу військової частини НОМЕР_1 з 25.05.2022 року для ведення бойових дій на території України (підстава: бойове розпорядження командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143 від 24.05.2022 року.
Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 нижчепойменований особовий склад, в тому числі ОСОБА_1 , капітана внутрішньої служби воєнізованого формування "ЦИКЛОН" Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено як такого, шо вибув та припинив бойові дії на території України в складі військової частини НОМЕР_5 з 06 липня 2022 року. (підстава: розпорядження командувача оперативного угрупування військ №143/ОУВ/8 від 24.05.2022 року.)
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 року №471/кп, зокрема, передбачено, що капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 у період з 01.06.2022 по 30.06.2022 та 01.07.2022 по 06.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) (підстава: бойове розпорядження Командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143/ОУВ 8 від 24.05.2022 року, рапорт старшого зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зв травень, червень та липень 2022 року.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV(далі- Закон №2713-IV)
Особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом (частина четвертастатті 21 Закону №2713-IV).
Відповідно до частини другої статті 23 Закону №2713-IV, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною п`ятою статті 23 Закону №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерством юстиції України 28.03.2018 наказом № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі- Порядок №925/5).
Пункт 3 Порядку №925/5 передбачає, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 925/5 при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця.
Таким чином, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме щомісячні його види, виплачуються пропорційно відпрацьованому часу.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з пунктом 5 Постанови №168 остання набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022до Постанови №168 внесені зміни, відповідно до яких абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»».
При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Надалі постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, якими в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».
Крім того, зазначеною Постановою №754 від 01.07.2022 внесені зміни щодо порядку виплати додаткової винагороди, а саме: після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Суд звертає увагу, що зміст внесених Постановою №793 змін до Постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі №280/5806/22.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченій Постановою №168, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач зазначає, що зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу прав позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому Постановою №168 у первинній редакції та посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21 вересня 2023 року у справі №260/3564/22.
В зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що зміст внесених Постановою №793 змін до Постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Судом встановлено, що позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди:
- за період з 11.03.2022 по 31.03.2022 за 230,5 години фактичного несення служби 9296,07 гривень,
- за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 за 56,4 годин фактичного несення служби 2350,19 гривень,
- за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 за 230,6 годин фактичного несення служби 9300,10 гривень.
Також, матеріали справи містять табелі обліку робочого часу позивача за березень 2022 - травень 2022, які підтверджують фактичну кількість годин несення служби позивачем у спірний період.
Позивачем вказані накази не оскаржуються, а також позивачем не спростовано встановлених обставин, та не доведено, що ним відпрацьовано повний період з 11.03.2022 по 24.05.2022 року, що, відповідно до висновку Верховного Суду у справі №260/3564/22, було б підставою для виплати саме суми 30 000 грн на місяць.
Доводи позивача про те, що зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу прав позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн на місяць, ґрунтуються на помилковому трактуванні висновків Верховного Суду, висловлених у справі №260/3564/22, та, фактично, їм [висновкам] не відповідають.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі №280/5806/22, які враховуються судом у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди грошову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період з 25.05.2022-27.07.2022 року на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_1 №136 від 25.05.2022 року та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_1 №200 від 27.07.2022 року, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, внесено зміни до пункту 1 Постанови №168, а саме пунктом 3 доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту:
2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
При цьому, за змістом п.1 розділу І Порядку №5251/5 норми цього Порядку і умови визначають механізм виплати на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби (далі - особовий склад ДКВС), що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил України до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи), додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень.
Згідно з п.2 розділу І Порядку №5251/5 додаткова винагорода є тимчасовою виплатою на період дії воєнного стану, яка здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» за місцем проходження служби. При виплаті додаткової винагороди нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюються у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених на утримання Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - територіальні органи).
Пунктом 3 розділу І Порядку №5251/5 передбачено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану виплачується особовому складу ДКВС, який:
бере безпосередню участь у бойових діях, - у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях;
забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, - у розмірі 70 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022 року (яка набрала чинності 18.10.2022 та застосовується з 01.09.2022) внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168: в абзаці першому були виключені слова: "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) "та "(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)"; цей абзац було доповнено реченням такого змісту: "Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".
Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2022 року №1146, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022.
Таким чином, до 09.12.2022 (у період дії спірних правовідносин) особливості виплати (Порядок №5251/5) особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не були встановлені.
У зв`язку з цим, виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у спірні періоди та до 09.12.2022 (дня набрання чинності Порядком №5251/5) повинна здійснюватись у загальному порядку та умовах, встановлених для виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Аналізуючи наведені приписи пункту 1 Постанови №168, суд зазначає, що умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць є безпосередня участь осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди виплачується пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Матеріалів справи встановлено, що Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 №136 (по стройовій частині), зокрема, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого інспектора штурмового взводу № 1 (м. Дніпро) воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вважати таким, що прибув до складу військової частини НОМЕР_1 з 25.05.2022 року для ведення бойових дій на території України (підстава: бойове розпорядження командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143 від 24.05.2022 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 №200 (по стройовій частині), нижчепойменований особовий склад, в тому числі,капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого інспектора штурмового взводу № 1 (м. Дніпро) воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції вважати таким, що прибув до складу військової частини НОМЕР_1 з 25.05.2022 року для ведення бойових дій на території України (підстава: бойове розпорядження командира ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143 від 24.05.2022 року.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 року №471/кп, зокрема, передбачено, що капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 у період з 01.06.2022 по 30.06.2022 та 01.07.2022 по 06.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) (підстава: бойове розпорядження Командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143/ОУВ 8 від 24.05.2022 року, рапорт старшого зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зв травень, червень та липень 2022 року.
Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 видана довідка від 11.03.2025 №13/6 на підтвердження того, що проходячи службу у Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії), у наступних періодах: з 24.05.2022 по 31.05.2022, 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 06.07.2022.
Довідка видана на підставі: бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №143/ОУВ/8 від 24.05.2022, рапорт старшого зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за травень, червень та липень 2022 року.
Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022 р. документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);рапорт(донесення) командирапідрозділу(групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Однак, матеріали справи свідчать, що до військової частини НОМЕР_1 позивач та все воєнізоване формування "Циклон" прибули виключно "в оперативне підпорядкування" за своєю власною штатною структурою, на посади в штат до військової частини НОМЕР_1 позивач не призначався, до списків особового складу частини не зараховувався, на грошовому забезпеченні не перебував.
Отже, виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалось за місцем штатної служби (місцем перебування на фінансовому та інших видах забезпечення), а саме Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.
Також, як вже зазначено вище судом, що з 01.06.2022 по 27.07.2022 у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди, оскільки 01.07.2022 в Постанову КМУ 168 були внесені зміни відповідно до яких право на отримання додаткової винагороди мали працівники ДКВС які проходять службу в межах територіальних громад що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а Дніпровська міська територіальна громада Дніпровського району Дніпропетровської області станом на 01.06.2022 по 27.07.2022 не входила до переліку громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Крім того, у матеріалах справи міститься копія наказу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 24.05.2022 року №1т (дск), яким, зокрема, позивача було відряджено в оперативне підпорядкування командувачу оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з 25.05.2022 до окремого розпорядження.
Також, як зауважено відповідачем, п. 3 вказаногонаказу було передбачено, що забезпечення виплати додаткової винагороди, відповідно до п. 1 постанови КМУ №168 покладено саме на бухгалтерську службу/на правах управіння.
Однак правовідносини щодо нарахування та виплатити Департаментом з питань виконання кримінальних покарань позивачеві додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період з 25.05.2022-27.07.2022 року на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_1 №136 від 25.05.2022 року та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_1 №200 від 27.07.2022 року, не були спірними станом на час звернення до суду з цією позовною заявою.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд прийщов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд висновує, що адміністративний позов позивача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко