Справа № 759/6762/23
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 759/6762/23
Провадження № 2-а/752/311/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00006279 від 14.03.2023 року, прийняту головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Василенко І.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що вказаною постановою встановлено, що транспортний засіб VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , 16.02.2023 року о 10 год. 38 хв. на автомобільній дорозі М-30, км 277+450 (Хмельницька обл.) допустив рух з перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,718 % (1,003 тон) за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на відповідальну особу ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на невідповідність показників вимірювання ваги транспортного засобу фактичній масі вантажу протягом всього маршруту, адже згідно з товарно-транспортною накладною автомобіль VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , виконував перевезення опломбованим напівпричепом із сипучим вантажем - зерном сої вагою брутто 39,880 тон, який не є стабільним і може здійснювати переміщення по кузову, та протягом всього маршруту пройшов декілька пунктів вимірювання ваги в автоматичному режимі без порушень.

Крім того, позивач вказує, що свідоцтво про повірку засобу фіксації порушення закінчило термін дії (до 30.01.2023 року) та транспортний засіб VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , з 21.12.2022 року перебуває у власності іншої юридичної особи ТОВ «Партнер Агропром», а тому він не є керівником вказаного товариства, отже не міг бути притягнутим до адміністративної відповідальності за порушення передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.05.2025 року після передачі вказаної справи за підсудністю із Шевченківського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.06.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказаний адміністративний позов, у якому представник Риженко І.С. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу; в матеріалах справи відсутні докази того, що транспортний засіб VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по маршруту, здійснював проїзд через рамки вагового контролю інших WIM комплексів; переміщення вантажу під час руху є неприпустимим і, завантажуючи автомобіль, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси на осі, зміну його маси та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами; в зв`язку з відсутністю в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу на момент виявлення події адміністративного правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови до відповідальності притягнуто власника транспортного засобу - позивача в справі; перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених п. 22.5 ПДР України встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу та відповідно до оскаржуваної постанови зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей - 5; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями: 1-2 - 3740 мм, 2-3 - 5740 мм, 3-4 - 1320 мм, 4-5 - 1330 мм; навантаження на вісь 1 - 6 565 кг, 2 - 14884 кг, 3 - 7424 кг, 4 - 7974 кг, 5 - 6248 кг; загальна маса - 43095 кг. Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь становить (14884 - 11500 - (16 % х 14884) / 11500 х 100 = 8,718 %. Таким чином, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,718 % (1,003 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Перш за все, щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, суд вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Позивач зазначає, що оскаржувану постанову він отримав від відповідача засобами поштового зв`язку 22.03.2023 року.

Вказані обставини підтверджуються трекінгом відправлень АТ «Укрпошта» 422.

Таким чином, зазначені доводи свідчать про поважність причин пропуску строку позивачем для звернення до суду з цим позовом, а тому суд вважає можливим пропущений позивачем строк поновити.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.03.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Василенко І.В. прийнято постанову серії АА № 00006279, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Із зазначеної постанови вбачається, що підставою для її прийняття та застосування до позивача адміністративного стягнення стало те, що позивач, як відповідальна особа, 16.02.2023 року о 10 год. 38 хв. на ділянці дороги М-30, км 277+450, Хмельницька область, допустив рух транспортного засобу VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР, а саме: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,718 % (1,003 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, чим вчини адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

Фіксація адміністративного правопорушення здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту ваго-габаритного контролю в русі типу WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 050*000. Свідоцтво про повірку № UA.TR.001 35 31-22, 32-22, 33-22, 30-22 до 30.01.2023 року.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): вантажні автомобілі: двовісний автомобіль (тягач) з трьовісним напівпричепом - 40 тон; на одинарну вісь 11,5 тон, на строєні осі 24 тони.

Таким чином, п. 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з п.11 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 року № 1174 (далі - Порядок №1174) автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Положенням п.7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до положень п.12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно- телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п.17 Порядку).

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16% щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування»

Тобто, основним доказом вчинення зазначеного вище правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

В даному випадку, фіксація адміністративного правопорушення здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту ваго-габаритного контролю у русі типу WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 050*000, Свідоцтво про повірку № UA.TR.001 35 31-22, 32-22, 33-22, 30-22 до 30.01.2023 року, що відображено в оскаржуваній постанові.

Отже, фіксація правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання автоматизованої системи зважування транспортних засобів у русі, якою зафіксовано перевищення вагових обмежень, а саме загальної маси транспортного засобу, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу та навантаження на строєні осі транспортного засобу.

При цьому технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2016 року № 94, на підтвердження чого відповідачем надано копії свідоцтва про повірку.

Щодо посилання позивача на те, що строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу закінчився у січні 2023 року, то суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Положення цієї постанови не суперечать нормам ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», в якій зазначено, що Кабінет Міністрів України є уповноваженим органом на визначення порядку встановлення міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, у тому числі і відтермінування строків чергової повірки засобів вимірювальної техніки.

З огляду на зазначене, на момент фіксації правопорушення результати повірки технічного засобу WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 050*000 були чинними.

Постанова, яка оскаржується містить передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями та відеозаписом транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичним пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.

Фотографії та відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у в оспорюваній постанові відповідача.

Оспорювана постанова відповідача містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом.

Зміст постанови відповідача відображає ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а відомості, які містяться в цій постанові, відповідають вимогам чинного законодавства.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що транспортний засіб VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «Партнер Агропром», що виключає наявність в його діях складу правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, адже він не є керівником вказаної юридичної особи, тому відповідач не мав повноважень на притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою КМУ від 14.11.2018 № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, зокрема, є визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 14-2 КУпАП Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Отже, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Позивач вважає, що належним користувачем транспортного засобу VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , є ТОВ «Партнер Агропром», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від. 21.12.2022 року.

Разом з тим, згідно з вказаним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу у пункті «власність» зазначено, що ТОВ «Партнер Агропром» не є власником.

Позивач не надав суду доказів того, що відомості про ТОВ «Партнер Агропром» як належного користувача транспортного засобу VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Тобто позивачем не доведено, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не має нести відповідальність за рух транспортного засобу з перевищенням встановлених законом параметрів, оскільки позивач належним чином не зареєстрував право користування транспортним засобом за іншим суб`єктом господарювання та до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про зміну користувача вказаного в постанові транспортного засобу не вносились, адміністративну відповідальність повинна нести особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, що передбачено ст.14-3 КУпАП і вказані обставини позивачем не спростовано.

Поряд з цим, ст. 279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

При цьому, за умови наявності користувача вказаного транспортного засобу, відповідно до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач може бути звільнений від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ТОВ «Партнер Агропром», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Державної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Разом з тим, ані сторона позивача, ані сторона відповідача не надали суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу VOLVO FN 13.420, номерний знак НОМЕР_1 , та з урахуванням того, що позивачем не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаного транспортного засобу, суд зазначає, що ТОВ «Партнер Агропром» не є належним користувачем вказаного автомобіля в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що відповідачем неправильно визначено особу, щодо якої складено оскаржувану постанову.

Також суд відхиляє доводи позивача про необхідність врахування відомостей, зазначених у товарно-транспортній накладній, як доказу відповідності нормативно-вагових параметрів транспортного засобу, оскільки згідно абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких цінностей в аспекті підтвердження факту.

Тому сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в ТТН, що впливає на загальну масу транспортного засобу, а також не доводить тих обставин, що протягом всього маршруту вантаж був незмінним.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 %. Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Розрахунок відсоткового перевищення, який зазначено в спірній постанові позивачем та його представником не оскаржується.

Оскаржувана постанова містить показники, які відповідають формулі розрахунку.

Представником відповідача Державної служби України з питань безпеки на транспорті доведено перевищення Лабазюком П.П. нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР, що свідчить про обґрунтованість та правомірність постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА № 00006279 від 14.03.2023 року.

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень прийнято оскаржувану постанову, яка направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду, щодо законності оспорюваного постанови.

На підставі викладеного, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, то правові підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72, 77, 78, 139, 161, 242-246, 250, 256,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко