Справа № 2а-2674/10/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" жовтня 2010 р. Справа № 2a-2674/10/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Скільський І.І.,
при секретарі Дякун М.М.,
представника позивача не з`явився,
представника відповідача Фединяк Р.В.,
представника третьої особи на стороні відповідача Семенюк Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ЗАТ „Падана Кемікал Компаундс
до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України
третя особа на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області
ВСТАНОВИВ:

26 липня 2010 року Закрите акціонерне товариство "Падана Кемікал Компаундс" звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, скасування рішень про визначення митної вартості товарів Івано-Франківської митниці та стягнення з Державного бюджету України переплачених митних платежів.
Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, суду пояснив, що визначення митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, здійснюється відповідно до Митного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року №1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей про їх підтвердженняна підставі пакету документів, поданих до митного оформлення. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень Митного кодексу України та визначена декларантом. Згідно із законодавством України, основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, що імпортуються. На виконання ст. 265 Митного кодексу України та п.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 339 від 09.04.2008 року Івано-Франківською митницею Державної митної служби України було здійснено порівняння заявленої позивачем митної вартості згідно декларації митної вартості з митною вартістю подібних, ідентичних та аналогічних товарів, митне оформлення яких вже було здійснено, з ціновою базою даних Держмитслужби. Оскільки при проведенні порівняння було встановлено, що заявлена митна вартість товару значно занижена у порівнянні з вартістю подібних товарів, митне оформлення яких вже проведене, відповідачем було витребувано у позивача додаткові документи (експортну декларацію країни відправлення, прайс-листи, калькуляцію від фірми виробника), про що здійснено відповідну відмітку у деклараціях митної вартості, які останнім не були подані. А тому Івано-Франківською митницею Державної митної служби України було винесено вищевказану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та відповідно визначено митну вартість товару за резервним методом згідно рішення про визначення митної вартості товарів № 206000006/2010/000303/2 від 11.03.2010 року. Зазначив, що інші методи (2, 3, 4, 5) визначення митної вартості не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості. А також перший метод не застосовано у зв`язку з відсутністю обгрунтованих та документально підтверджуючих документів стосовно задекларованої митної вартості. Вважає, позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просив в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи суду пояснила, що до Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області не надходило висновку Івано-Франківської митниці про повернення з Державного бюджету України переплачених митних платежів, а тому й відсутні підстави для їх повернення.
Вислухавши представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що 07.06.1999 року Закрите акціонерне товариство "Падана Кемікал Компаундс" зареєстроване Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як юридична особа.
Судом встановлено, що 01.03.2010 року позивачем укладено контракт за № PL/910128477/10-0035 з компанією „Anwil SA (Польща), згідно якого Закритим акціонерним товариством "Падана Кемікал Компаундс" придбано ПВХ (полівінілхлорид) типу POLANVIL S 70. Згідно умов Контракту кількість та асортимент кожної партії товару, а також ціна товару визначається сторонами та фіксується в Додатках до Контракту (загальна кількість товару згідно даного контракту становить 146 300 кг за ціною близько 149182,11 дол. США), при цьому поставка товару ( полівінілхлориду POLANVIL S 70) здійснюється компанією на умовах FCA Влоцлавек у відповідності до Правил Інкотермс 2000.
Судом встановлено, що в лютому 2010 року Закритим акціонерним товариством "Падана Кемікал Компаундс" імпортовано на митну територію України товар (полівінілхлорид Polanvil S 70) згідно митних декларацій:
№ 20640000/2010/000692 від 12.03.2010року,
№ 20640000/2010/000693 від 12.03.2010року,
№ 20640000/2010/000740 від 16.03.2010 року,
№ 20640000/2010/000936 від 30.03.2010 року,
№ 20640000/2010/000937 від 30.03.2010 року,
№ 20640000/2010/000939 від 31.03.2010 року,
№ 20640000/2010/000940 від 31.03.2010 року,
Згідно вказаних вантажно-митних декларацій позивачем визначено митну вартість товару відповідно до Специфікації та товарно-супроводжуючих документів на рівні 1,0197 дол. США за 1 кг.
На підставі вказаної картки відмови було винесено і оскаржуване рішення № 206000006/2010/000303/2 від 11.03.2010року, про визначення митної вартості товарів з 1,0197 дол. США за 1 кг. на 1,13 дол. США за 1 кг. ( а.с. 11).
Щодо правомірності видачі оскаржуваної картки відмови та винесенні відповідного рішення про визначення митної вартості товарів з 1,0197 дол. США за 1 кг. на 1,13 дол. США за 1 кг., слід зазначити наступне.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.
Статтею 259 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 та ч.4 статті 260 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.
Згідно статті 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України, шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов`язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.
Частиною 2 ст.264 Митного кодексу України встановлено, що у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов`язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 2 п.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року встановлено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Згідно ст.265 Митного кодексу України Митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов`язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.
В судовому засіданні встановлено, що на виконання ст. 265 Митного кодексу України та п.п.2 п.2 даного Порядку Івано-Франківською митницею Державної митної служби України було здійснено порівняння заявленої позивачем митної вартості згідно декларацій митної вартості з митною вартістю подібних, ідентичних та аналогічних товарів, митне оформлення яких вже було здійснено, з ціновою базою даних Держмитслужби. Оскільки при проведенні порівняння було встановлено, що заявлена митна вартість товару значно занижена у порівнянні з вартістю подібних товарів, митне оформлення яких вже проведене, відповідачем відповідно до пп.7-11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року, було витребувано у позивача додаткові документи, а саме експортну декларацію країни відправлення, прайс-листи, калькуляцію від фірми виробника, що підтверджується записом працівників митниці у графі Для відміток митниці декларації митної вартості № 206040000/2010/000687 від 11.03.2010р.
Згідно ч.2 ст.264 Митного кодексу України у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов`язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 13 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження встановлено, що декларант зобов`язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.
Як було встановлено в судовому засіданні, і не заперечується сторонами, декларантом (позивачем) не було надано необхідних документів у встановлений строк. При цьому ним же на Декларації митної вартості № 206040000/2010/000687 від 11.03.2010р., вчинено запис: Інформація про формування ціни надано, а калькуляцію від виробника надати не маємо змоги, так як це є комерційною таємницею фірми постачальника (ANWIL), що є виробником товару. Дана обставина підтверджується також копією листа-повідомлення фірми постачальника товару, а саме компанії „ANWIL(Польща), зі змісту якого вбачається, що калькуляція фірми-виробника товару ( ПВХ POLANVIL S-70) є конфіденційною, оскільки це є комерційна таємниця. (а.с. 112-113).
Аналіз митних декларацій засвідчує той факт, що позивач не надав витребувані документи в підтвердження митної вартості товару.
Пунктом 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження встановлено, що якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.
Статтею 266 Митного кодексу України встановлено методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Частина 2 вказаної статті Митного кодексу України визначає, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Крім того, положення даної статті передбачають, що якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Частина 5 статті 266 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неподання Закритим акціонерним товариством "Падана Кемікал Компаундс" обґрунтованих та документально підтверджуючих документів щодо задекларованої митної вартості товару згідно з п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року, відповідачем не було застосовано метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), натомість використано резервний метод визначення митної вартості.
Враховуючи те, що інформація щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та дані, на підставі яких можливе визначення митної вартості товару, зокрема, полівінілхлориду Polanvil S-70, підстав для застосування 1, 2-5 методів (ст.ст. 268-272 Митного кодексу України) в Івано-Франківської митниці Державної митної служби України не було.
На виконання ч.7. ст. 266 Митного кодексу України Івано-Франківською митницею Державної митної служби України визначено митну вартість полівінілхлориду Polanvil S-70 в розмірі 1,13 дол. США за 1 кг за резервним методом згідно рішення про визначення митної вартості товарів № 206000006/2010/000303/2 від 11.03.2010 року.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання незаконними картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та визнання протиправним рішення є необґрунтованими та безпідставними.
За таких обставин в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.
Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Скільський І.І.

Постанова складена в повному обсязі 27.10.2010 року.