Справа № 340/6090/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/6090/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. (суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі №340/6090/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17 вересня 2024 р. звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви від 20 жовтня 2024 р., просила суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної полції в Кіровоградській області в частині не вчинення дій (не видання відповідного наказу) щодо звільнення зі служби в Національній поліції України на підставі рапорту від 01.08.2024 (реєстрація 06.08.2024) про звільнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням з 20 серпня 2024 року;

2) визнати фактично припиненими трудові відносини з Головним управлінням Національної полії в Кіровоградській області () з 20.08.2024;

3) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській () видати наказ про звільнення зі служби в Національній поліції України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням з 20 серпня 2024 року відповідно до рапорту про звільнення від 01.08.2024 з одночасним проведенням усіх виплат, передбачених при звільненні, та внести відповідні записи до трудової книжки про виправлення часу та підстав звільнення зі служби в Національній поліції України;

4) визнати протиправним та скасувати наказ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22.08.2024 №626 «Про призначення проведення службового розслідування» по факту відсутності ОСОБА_1 21 та 22 серпня 2024 року на службі в поліції без поважних причин;

5) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 19.09.2024 за №1655 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області";

6) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 23.09.2024 за №637о/с "По особовому складу", яким ОСОБА_1 згідно звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) визнати протиправним та скасувати наказ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 24.09.2024 за №719 "Про призначення службового розслідування" по факту відсутності ОСОБА_1 в період з 18 вересня по 24 вересня 2024 року на службі без поважних причин;

8) зобов`язати Головне управління Національної полції в Кіровоградській області здійснити перерахунок сум грошового забезпечення, передбачених та обов`язкових до виплати при звільненні за власним бажанням та провести належний розрахунок при звільненні з урахуванням вже виплачених сум та висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено про те, що позивачка з 2007 року працювала на службі в органах внутрішніх справ, а з 01 лютого 2017 р. на посаді старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. У січні 2024 року вона повідомила керівника територіального органу Національної поліції про прийняте нею рішення про звільнення зі служби в поліції з 01 червня 2024 р. відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням у зв`язку із сімейними обставинами (хвороба дитини, яка потребує постійного догляду). У зв`язку із перебуванням на лікарняному, неможливістю передати справи позивачкою було продовжено фактичне виконання посадових обов`язків. Рапорт про звільнення був нею відкликаний із повідомленням керівництва ВП № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУ НП в Кровоградській області про те, що рапорт про звільнення буде подано після відбуття щорічної основної оплачуваної відпустки. 06 серпня 2024 р. позивачкою до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області був поданий рапорт про її звільнення зі служби в поліції з 20 серпня 2024 р. на тих саме підставах. 20 серпня 2024 р. позивачкою був отриманий лист за підписом начальника ГУ НП в Кіровоградській області, в якому надана інформацію про те, що питання про звільнення позивачка буде вирішено після її виселення зі службового приміщення. 30 серпня 2024 р. позивачка отримала копію наказу №626 від 22.08.2024 про призначення службового розслідування у зв`язку із її невиходом на службу 21 та 22 серпня 2024 р., 20 вересня 2024 р. її було ознайомлено із наказом №1655 про застосування дисциплінарного стягнення, 24 вересня 2024 р. - із наказом №637 о/с від 23.09.2024 про звільнення зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачка, наполягаючи на своєму праві бути звільненої зі служби в поліції за власним бажанням на підставі рапорту з 20 серпня 2024 р., звернулась до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка вказує на формальний характер висновків суду першої інстанції, як зроблені без аналізу ситуації та обставин. Так, судом не було взято до уваги, що до моменту винесення відповідачем спірного наказу про звільнення позивачки зі служби 23.09.2024 на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ у ГУНП в Кіровоградській області вже перебував в розпорядженні медичний висновок лікарсько консультативної комісії, відповідно до якого дитина позивачки потребує домашнього догляду, що і було підтвердженням наявності обставин для звільнення. Крім того, прямим начальником позивачки було підписано обхідний лист, і позивачкою були здані кримінальні справи згідно акту від 19.08.2024, а також передано майно до чергової частини ВП №1 (м.Знам`янка) та здано табельну вогнепальну зброю. Також, у листі від 20.08.2024 відповідач вказав умову для звільнення позивачки виселення її із родиною із службового житла, натомість суд першої інстанції розглядав інші підстави, які відповідачем були заявлені тільки в ході розгляду справи судом. При цьому, у жодному нормативно-правовому акті, що регулюють порядок проходження служби в поліції, не передбачена така умова звільнення зі служби як попереднє звільнення працівником службового житла. На думку апелянтки/позивачки висновки суду щодо правомірності притягнення її до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення також є такими, що суперечать фактичним обставинам.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що позивачка сама визначила свою дату звільнення зі служби 20.08.2024, але Головне управління не давало згоду на таке звільнення та не видавало відповідний наказ про звільнення позивачки саме з цієї дати. У зв`язку із відсутністю позивачки на робочому місці (на службі) без поважних причин 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29, 30 серпня та 2, 3, 4, 5, 16, 17 вересня 2024 року та не повідомленням свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом про причини свого неприбуття та відсутності робочому місці (на службі) без поважних причин, було призначено службове розслідування, за результатом якого позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності і звільнено зі служби в поліції. Суд першої інстанції встановив усі обставини у справі, надав оцінку доказам, правильно застосував закон і прийняв рішення, яке, на переконання відповідача, скасуванню не підлягає.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 18 квітня 2025 р.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) з 18.06.2011 перебувала на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року - в органах Національної поліції України, з 01.02.2021 на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області (т. 2 а.с. 138-145).

Відповідно до рапорту від 01.08.2024, адресованого начальнику ГУНП в Кіровоградській області, зареєстрованого канцелярією ГУНП 06.08.2024 за №7140, позивач просила звільнити її зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) у зв`язку із сімейними обставинами з 20.08.2024 року (т. 1 а.с. 240). Зазначений рапорт містить дві резолюції "Заперечую".

19.08.2024 ОСОБА_1 подано рапорт на ім`я начальника ГУНП, у якому вона наполягала на необхідності дотримання ГУНП вимог статті 47 КЗпП України та просила у визначений нею день звільнення 20.08.2024, видати їй копію наказу про звільнення, трудову книжку та провести розрахунок у відповідності до вимог статті 116 КЗпП України. Повідомила, що 20.08.2024 є її останнім днем служби/роботи в органах МВС, а дату 21.08.2024 буде вважати такою, як вже звільнена з Національної поліції і не буде виходити на службу (т. 1 а.с. 243).

Відповідачем 20.08.2024 на адресу позивача надано лист-відповідь №1663/01/31-2024 щодо розгляду рапорту про звільнення від 01.08.2024, відповідно до змісту якого вбачається, що позивача зі служби в поліції не звільнено, зазначене питання буде розглянуто керівництвом ГУНП після виселення позивача зі службового житла (т. 1 а.с. 242). Зазначений лист містить позначку про його отримання позивачем 21.08.2024 під особистий підпис.

Відповідачем 20.08.2024 на адресу позивача надано лист-відповідь №1763/05/15-2024 щодо розгляду рапорту від 19.08.2024, де також повідомлено, що позивач не звільнена з органів Національної поліції та 21.08.2024 та у подальшому позивачу необхідно прибувати на службу для виконання покладених завдань та функцій (т. 1 а.с. 244). Вказаний лист отримано позивачем 21.08.2024, про що свідчить відповідна позначка та підпис позивача.

Позивачем 20.08.2024 на адресу начальника ГУНП направлено лист, у якому позивачем вкотре повідомляється про подачу рапорту на звільнення за власним бажанням від 01.08.2024, повідомляється про отримання листів від 20.08.2024 №1663/01/31-2024 та від 20.08.2024 №1763/05/15-2024, висловлюється незгода з такими листами та рішенням керівництва ГУНП про відмову у звільненні, наголошується, що виселення зі службового житла та право на звільнення не знаходяться у взаємозв`язку та мають бути вирішені окремо одне від одного. Позивач у черговий раз зазначила, що 21.08.2024 вважає датою, з якої вона звільнена з органів Національної поліції, до листа долучає службове посвідчення та спеціальний жетон (т. 1 а.с. 245).

Позивачем 23.08.2024 на адресу ГУНП надіслано ще один лист з проханням провести розрахунок у порядку статті 116 КЗпП України, видати копію наказу про звільнення, належним чином заповнити та видати трудову книжку (т. 1 а.с. 247).

Відповідачем листом від 04.09.2024 за №1770/05/31-2024 позивача повідомлено про розгляд рапортів від 20.08.2024 та від 23.08.2024, зазначено, що наказ про звільнення не видавався, розрахунок не проводився, а позивач вважається такою, що продовжує проходження служби у Національній поліції та має прибувати на своє робоче місце, визначене посадовою інструкцією. Також поінформовано, що за фактом неприбуття позивача на службу призначено проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 250).

Наказом начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22.08.2024 №626, на підставі рапорту начальника ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Громка О.О., за фактом відсутності на службі без поважних причин старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Шамоти Л.Л., призначено проведення службового розслідування, для чого створено дисциплінарну комісію (т. 1 а.с. 211).

17 вересня 2024 року було складено та затверджено висновок службового розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Шамоти Л.Л., відповідно до якого комісія вирішила, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, знайшли своє підтвердження; дні 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29, 30 серпня та 2, 3, 4, 5, 16, 17 вересня 2024 року вважати днями відсутності поліцейського без поважних причин на робочому місці (на службі) прогулом; за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 4, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підпунктів 4, 8 пункту 1.3 розділу І, пункту 2.1, підпункту 2.3 розділу ІІ, пункту 5 розділу V Правил внутрішнього розпорядку для поліцейських Головного управління, територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Кіровоградській області, затверджених наказом ГУНП в Кіровоградській області від 01.12.2021 №787, що виразилось у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни, Присяги поліцейського, правил внутрішнього розпорядку для поліцейських, неповідомлення свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом про причини свого неприбуття та відсутності на робочому місці (на службі) без поважних причин 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29, 30 серпня та 2, 3, 4, 5, 16, 17 вересня 2024 року, які є днями відсутності поліцейського без поважних причин на робочому місці (на службі) прогулом, а також не інформуванні щодо захворювання свого керівника та працівника кадрового підрозділу про медичний заклад, де проходила лікування та орієнтовний термін лікування, - вирішено вийти з клопотанням до керівництва ГУНП в Кіровоградській області про застосування до ОСОБА_1 більш суворого дисциплінарного стягнення ніж те, яке уповноважений застосовувати начальник районного управління поліції (т. 2 а.с. 73-84).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 19.09.2024 №1655, за результатами проведеного службового розслідування та на підставі висновку від 17.09.2024, за порушення службової дисципліни до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби у поліції (т. 2 а.с. 90-91).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області №637 о/с від 23.09.2024, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, звільнено зі служби в поліції з 24.09.2024 року (т. 2 а.с. 94).

Не погоджуючись з такими діями та наказами ГУНП в Кіровоградській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло обов`язку звільнити позивача саме з 20.08.2024 до закінчення встановленого у пункті 68 Положення №114 тримісячного строку, та відсутності згоди відповідача на звільнення. Також суд визнав правомірним притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у зв`язку із прогулом.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правовідносини щодо проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини друга і третя статті 77 Закону № 580-VIII).

Згідно з пунктом 4 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114), яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.

Згідно із підпунктом "ж" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Пунктом 68 Положення№ 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

За змістом пункту 8 Положення № 114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема: за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

За правовими висновками Верховного Суду, Положення № 114 є актом спеціального законодавства. На відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні (стаття 38 КЗпП), умова щодо попередження про звільнення за три місяці обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо (справи № 819/744/16, № 120/5487/20-а).

Тобто, звільнення працівника поліції за власним бажанням до закінчення строку, встановленого п. 68 Положення № 114, можливе за умови: 1) зазначення поліцейським бажаної дати звільнення в рапорті; 2) згода уповноваженого органу на звільнення поліцейського з цієї дати.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 подала 01.08.2024 на ім`я начальника ГУНП в Кіровоградській області рапорт про своє звільнення за власним бажанням з 20.08.2024, тобто до строку, встановленого пунктом 68 Положення № 114. 19 серпня 2024 р. вона повідомила начальника ГУНП в Кіровоградській області про те, що звільнення саме 20 серпня 2024 р. необхідно їй для подальшого працевлаштування до іншого місця роботи (т. 1 а.с.23). 20 серпня 2024 р. ОСОБА_1 отримала письмову відповідь про те, що її рапорт про звільнення буде розглянуто після виселення зі службового приміщення (т. 1 а.с.28). Також листом від 20.08.2024 ГУНП в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 про те, що її не звільнено зі служби в поліції і вона має продовжувати службу з 21.08.2024 (т. 1 а.с.29).

Отже, уповноважений орган не надав згоду на звільнення ОСОБА_1 із дати, яку вона зазначила у своєму рапорті від 01.08.2024.

Позивачка акцентує увагу на тому, що 14.08.2024 працівником кадрового підрозділу ГУ НП в Кіровоградській області їй був виданий обхідний лист, який містить підписи уповноважених осіб Управління, а також начальника відділу в якому вона проходила службу, який підтвердив передачу та прийняття справ (т. 1 а.с.27). 19 серпня 2024 р. був складений акт приймання-передачі кримінальних проваджень, підписаний заступником начальника ВП-начальника СВ ВП № 1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області (т. 1 а.с.24-26). Ці документи, на переконання позивачки, є свідченням погодження роботодавця на звільнення.

Колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що зазначені документи дійсно складаються у випадку звільнення працівника поліції зі служби. Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження відповідачем звільнення позивачки саме із запропонованої нею дати з 20.08.2024. Більш того, 20.08.2024 вона була повідомлена про те, що її служба в поліції продовжується. Враховуючи приписи п. 68 Положення №114, звільнення позивачки зі служби в поліції мало бути з 01.10.2024, тобто після спливу трьох місяців з дня подачі нею рапорту від 01.08.2024.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач був обізнаний про обставини, які стали підставою для звільнення, є неспроможними, оскільки рапорт позивачки від 01.08.2024 містить загальне посилання на сімейні обставини. Необхідність свого звільнення 20.08.2024 позивачка, як зазначено вище, обґрунтувала тим, що їй необхідно працевлаштувались на іншу роботу. Довідка медичної установи про потребу у догляді за дитиною була видана лише 19.09.2024 (т. 1 а.с.58).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок щодо звільнення позивачки саме з 20.08.2024 у відповідача не виник.

Отримавши повідомлення від відповідача про непогодження її рапорту на звільнення з 20.08.2024, позивачка мала продовжувати проходження служби в поліції. Натомість, вона з 21 серпня 2024 р. обізнано не вийшла на службу, вважаючи себе звільненою за відсутності відповідного наказу. Однак, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини 2, 3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Внаслідок невиходу на службу з 21 серпня 2024 р. безпосереднім керівником 22 серпня 2024 р. було ініційовано проведення службового розслідування наказом №626, про яке позивачку було повідомлено листом від 22.08.2024 (т. 1 а.с.141). Порушень при проведенні службового розслідування не виявлено. За результатом службового розслідування 17.09.2024 був затверджений висновок, яким встановлена обставина прогулу позивачки 21, 22, 23, 26, 27, 28,29, 30 серпня та 2, 3, 4, 5, 16, 17 вересня 2024 р. На підставі висновку відповідачем були прийняті накази про застосування дисциплінарного стягнення № 1655 від 19.09.2024 та №637 о/с від 23.09.2024 про звільнення зі служби за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 24 вересня 2024 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не може бути примушена продовжувати службу в поліції поза її волевиявленням ґрунтуються на помилковому розумінні обсягу реалізації нею своїх конституційних прав та виконання службових обов`язків.

Станом на 21 серпня 2024 р. позивачка статус працівника поліції не втратила, оскільки не була звільнена відповідним наказом. Як зазначено вище, підстави для її звільнення саме з 20.08.2024 р. відсутні.

За вимогами статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», позивачка, як поліцейський, зобов`язана неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Тобто, до звільнення зі служби в поліції (до видання наказу або до набрання законної сили судовим рішенням) поліцейський зобов`язаний дотримуватись, у тому числі, службової дисципліни, порушення якої має наслідком дисциплінарну відповідальність.

Відтак, колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірне притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність обраного відповідачем виду стягнення характеру проступку та особі позивачки лише підтверджують її сприйняття невиходу на службу як скоєння дисциплінарного проступку. Суд першої інстанції, у свою чергу, застосувавши правові висновки Верховного Суду, зазначив, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що неможливість виселення позивачки із родиною із службового приміщення без надання іншого житла, що було встановлено судовим рішенням у справі №397/1475/24, яке набрало законної сили 31.07.2025, не створює для відповідача обов`язку звільнити позивачку з дати, зазначено нею у рапорті, до спливу строку, визначеного п. 68 Положення № 114.

Щодо наказу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 24.09.2024 № 719 «Про призначення службового розслідування», колегія суддів зазначає наступне.

Зазначеним наказом створена дисциплінарна комісія з проведення службового розслідування (т. 1 а.с.172). Однак, звільнення позивачки зі служби 24 вересня 2024 р. виключає можливість реалізації цього наказу, оскільки проведення службового розслідування щодо особи, яка не проходить службу в поліції, чинним законодавством не передбачено. Тобто, наказ не створює для позивачки жодних правових наслідків.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бути залишена без задоволення у зв`язку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. в адміністративній справі №340/6090/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 вересня 2025 р. і може бути оскаржене протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий