Справа № 140/4818/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/4818/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 квітня 2025 року №48 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 18 лютого 2025 року (з дати призначення), зарахувавши до страхового стажу період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову позивач вказав, що є внутрішньо переміщеною особою; з 18 лютого 2025 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) із заявою про перерахунок пенсії та отримав рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 квітня 2025 року №48 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу годувальника за періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 . Рішення мотивоване тим, що на першій сторінці трудової книжки вказана неповна дата народження ОСОБА_2 .

Позивач не погоджується із таким рішенням. Вважає, що оскільки записи про періоди роботи в трудовій книжці дружини ОСОБА_2 (годувальника) виконані чітко, у хронологічному порядку, без виправлень, то це є підтвердженням стажу роботи в цілях призначення/перерахунку пенсії. Водночас у разі виникнення будь-яких сумнівів про достовірність внесених записів органи Пенсійного фонду мають право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. На переконання позивача, відмова у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу лише через неповну дату народження на першій сторінці трудової книжки за відсутності інших доказів, які б свідчили про відсутність роботи або несплату внесків, є неправомірною.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.32-36) у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та з 11 лютого 2025 року отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії (допризначення). Засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Донецькій області було визначене уповноваженим органом з розгляду заяви. За результатом розгляду документів, які були надані позивачем, прийнято рішення від 04 квітня 2025 року №48 про відмову у перерахунку пенсії. Так при обчисленні страхового стажу ОСОБА_2 не було враховано періоди роботи до 01 січня 2004 року за записами трудової книжки НОМЕР_1 , яку заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме дата народження вказана неповна.

На переконання відповідача, вирішення питання про перерахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 процентів пенсії годувальника (дружини ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 11 лютого 2025 року, що підтвердив відповідач у відзиві на позовну заяву. Як видно з розрахунку страхового стажу годувальника ОСОБА_2 (форма РС-право), страховий стаж для розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника становить 31 рік 10 місяців 1 день (а.с.54). До страхового стажу зараховано період навчання у вищих/середніх навчальних закладах з 01 вересня 1980 року по 21 червня 1965 року, період догляду за дитиною до трьох років з 22 червня 1985 року по 01 квітня 1989 року, період роботи з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 10 березня 2022 року за відомостями персоніфікованого обліку.

Пенсія ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року перерахована у зв`язку з індексацією (масовий перерахунок) та обчислюється з пенсії годувальника ОСОБА_2 з урахуванням коефіцієнта стажу 0,3300 (страховий стаж 33 роки 16 днів) (а.с.8).

10 квітня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок страхового стажу годувальника згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та перерахунок його пенсії (а.с.45-46).

Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого №48 від 04 квітня 2025 року (так в рішенні) ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії (через зміну стажу): у трудовій книжці НОМЕР_1 на першій сторінці зазначена неповна дата народження ОСОБА_2 (а.с.7).

Зазначене рішення є предметом оскарження у цьому спорі.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 3 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 36 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

На підставі пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника залежить від розміру пенсії померлого годувальника, для обчислення якої одним із показників у формулі розрахунку є страховий стаж.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року.

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), який відповідно до Конституції України гарантував всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року №1058). Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 такими документами є, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 11 лютого 2025 року та цей спір зумовлений тим, що для обчислення пенсії не враховано у повному обсязі страховий стаж ОСОБА_3 , що безпосередньо впливає на розмір пенсії позивача (становить 50 процентів пенсії годувальника).

Відмовляючи ОСОБА_1 у перерахунку пенсії (допризначення через зміну страхового стажу), ГУ ПФУ в Донецькій області виходило з того, що до страхового стажу померлого годувальника не може бути зараховано період роботи відповідно до трудової книжки від 12 серпня 1985 року серії НОМЕР_1 з тієї причини, що на титульній сторінці трудової книжки вказана неповна дата народження ОСОБА_4 .

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.9-10) видно, що на першій сторінці (титульному аркуші) наявні відомості про працівника ОСОБА_2 та зазначено дату народження «1963», освіта вища, професія, спеціальність інженер-гідротехнік, дата заповнення 12 серпня 1985 року; запис засвідчено підписом уповноваженого працівника та печаткою відділу кадрів Трест «Донбасводбуд» ПМК №232 (а.с.55-57).

Порядок ведення трудових книжок законодавчо визначений. Відповідно до чинної на момент внесення до трудової книжки спірного запису Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, далі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1).

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

Фактично позиція відповідача щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи по 01 січня 2004 року за записами трудової книжки НОМЕР_1 обґрунтовується недоліками в заповненні титульної сторінки цієї трудової книжки - вказана неповна дата народження ОСОБА_3 .

З цього приводу суд зазначає, що неналежне заповнення дати народження не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування періоду роботи до страхового стажу працівника, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на роботодавця.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

У трудовій книжці ОСОБА_2 вчинено усі необхідні записи, які однозначно дозволяють встановити періоди роботи.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (у трудовій книжці дата народження - 1963). У трудовій книжці є запис про те, що ОСОБА_2 до прийому на роботу навчалася в Українському інституті інженерів водного господарства (диплом від 21 червня 1985 року: 1980 рік 21 червня 1985 року).

ОСОБА_2 період навчання у вищих навчальних закладах з 01 вересня 1980 року по 21 червня 1985 року зараховано до страхового стажу. Інша обставина, яка вказує про приналежність трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 , є те, що вона з 02 жовтня 1997 року перебувала у трудових відносинах із ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (у минулому Відкрите акціонерне товариство, а потім Приватне акціонерне товариство «МК «Азовсталь») й роботу на цьому підприємстві їй частково враховано до страхового стажу (за даними персоніфікованого обліку).

Отже, суд дійшов переконання, що ГУ ПФУ в Донецькій області безпідставно відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням страхового стажу ОСОБА_3 за період роботи по 01 січня 2004 року - в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, тобто за даними трудової книжки, і такі дії не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини суд констатує, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 квітня 2025 року №48, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом враховано, що питання про перерахунок пенсії пов`язане з тим, що при її призначенні обчислення пенсії відбулося без урахування вказаного вище періоду до страхового стажу у повному обсязі, тому перерахунок пенсії має бути проведений позивачу з дня призначення пенсії з 11 лютого 2025 року (таку дату зазначив сам відповідач).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, позов належить задовольнити повністю у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04 квітня 2025 року №48 та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 11 лютого 2025 року перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії період роботи по 01 січня 2004 року за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 06 травня 2025 року (а.с.4), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.13).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04 квітня 2025 року №48.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 11 лютого 2025 року перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії період роботи по 01 січня 2004 року за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк