Справа № 520/22399/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 р. Справа № 520/22399/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 (суддя Рубан В.В.; м. Харків) по справі № 520/22399/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в повному обсязі у зв`язку з перебуванням на лікуванні за період з 07.09.2022 року по 21.09.2022 року та у відпустці за станом здоров`я загальною тривалістю 90 календарних днів внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 не отриману додаткову винагороду у зв`язку із перебуванням на стаціонарному та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування у загальній сумі 276 601,61 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/22399/23 від 16.11.2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в повному обсязі у зв`язку з перебуванням на лікуванні за період з 07.09.2022 року по 21.09.2022 року та у відпустці за станом здоров`я загальною тривалістю 90 календарних днів внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 не отриману додаткову винагороду у зв`язку із перебуванням на стаціонарному та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування у загальній сумі 276601(двісті сімдесят шість тисяч шістсот одна) грн.61 коп.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 02.07.2024 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 520/22399/23 залишено без змін.

15.05.2025 представник позивача подав заяву в порядку ст.382 КАС України, у якій просить:

- встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду від 16.11.2023 року у справі №520/22399/23 про зобов`язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману додаткову винагороду у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини у загальній сумі 276 601, 61грн.

- за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, прийняти рішення відповідно до положень ст. 382-3 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року заяву позивача в порядку ст. 382 КАС України залишено без задоволення.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №520/22399/23 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що зазначені в оскаржуваній ухвалі відомості щодо вжиття боржником заходів до виконання судового рішення не підтверджені належними доказами, а ґрунтуються виключно на поясненнях представника боржника. При цьому, до письмових пояснень представника боржника, доказів, що підтверджують викладені обставини в частині звернення із заявками до розпорядника коштів, не надано.

Щодо врахування судом першої інстанції інформації, викладеної в листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 №220/13/9088, позивач вказує, що зазначений лист долучений представником боржника до письмових пояснень. При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що вказаний лист не стосується виконання судового рішення у конкретній справі за позовом ОСОБА_1 , а має загальний характер та адресований відповідним Силам оборони та військовим частинам. Крім того, вказаний лист стосується фінансування на 2024 рік. Будь-яких відомостей щодо відповідного фінансування на виконання судового рішення у справі №520/22399/23 або звернення боржника за таким фінансуванням у 2025 році, матеріали справи не містять. Такі докази не надані боржником на обґрунтування викладених у письмових поясненнях доводів.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі №520/22399/23 Військовою частиною НОМЕР_1 05.10.2024 направила заявку до розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 на виділення фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 276 601,61 грн. на користь ОСОБА_1 .

У січні 2025 року повторно направила заявку до Військової частини НОМЕР_2 на виділення фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 276 601,61 грн. на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 №220/13/9088, станом на момент його направлення асигнування на 2024 рік по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» вичерпано. У листі зазначено, що Міністерство оборони України вживає заходів щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень, зокрема шляхом звернення до Міністерства фінансів України (листи від 19.06.2024 №10010-275/18577 та від 18.07.2024 №10010-27-5/21266). Наразі, за інформацією Військової частини НОМЕР_2 , фінансування для виконання судового рішення у справі №520/22399/23 не надійшло через відсутність бюджетних асигнувань.

Військова частина НОМЕР_1 тримає питання виконання судового рішення на контролі. Після надходження бюджетних асигнувань від розпорядника коштів (Військової частини НОМЕР_2 ) виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 у сумі 276601,61грн. буде здійснено в найкоротший строк.

З метою уникнення подібних ситуацій у майбутньому Військова частина НОМЕР_1 вживає заходів для своєчасного подання заявок на фінансування та координації з розпорядником коштів.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчинені дії по виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 520/22399/23.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.

Якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і судовим рішенням такого суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення кожного з членів такого колегіального органу, до чиїх повноважень, завдань чи функцій належить забезпечення виконання такого судового рішення.

З системного аналізу наведених вище правових норм випливає, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції врахував надані відповідачем пояснення стосовно вжиття відповідних заходів з метою виконання судового рішення та відсутність відповідного фінансування.

Разом з тим доказів того, що відповідач у жовтні 2024 року та січні 2025 року звертався до розпорядника бюджетних коштів із заявками на виділення фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 276 601,61 грн. на користь ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Щодо врахування судом першої інстанції інформації, викладеної в листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 №220/13/9088, колегія суддів зазначає, що вказаний лист стосується фінансування на 2024 рік. Водночас доказів відсутності відповідного фінансування на виконання судового рішення у справі №520/22399/23 у 2025 році та на час розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю, а також доказів вжиття відповідачем відповідних заходів, з метою отримання відповідного фінансування для виконання рішення суду у цій справі, в матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем вчинені дії по виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 520/22399/23, необґрунтованим, адже він не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, помилковими та передчасними.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового та передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 по справі № 520/22399/23 - скасувати.

Справу № 520/22399/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко