Справа № 688/4548/25
Суддя: Цідик А. Ю.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/4548/25
№ 2-а/688/58/25
Рішення

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Цідик А.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кілікевич І.П.,

представника позивача Чернушич Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нього було прийнято постанову № 558 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до цієї постанови, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 постановлено накласти на позивача штраф у сумі 17000 грн. В постанові зазначено, що 09.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.03.2025, яку йому було вручено уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зазначив, що повістку йому не вручали, про її наявність він не знав, жодних повідомлень про її надходження до відділення УКРПОШТИ не отримував.

05 березня 2025 року позивач мав відрядження (нерегулярні перевезення пасажирів) та перетинав кордон України, повістку не отримував.

З листа AT Укрпошта за вих №1853-П-011-В від 14.04.2025 слідує, що поштові відправлення з відміткою Повістка ТЦК за період з жовтня 2024 по квітень 2025 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не значиться в обліковій системі надходження на відділення поштового зв`язку.

З листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.06.2025 за вих№9/2/4470 слідує, що статус порушник правил військового обліку стосовно ОСОБА_2 скасовано.

За таких обставин вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, просив визнати неправомірною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 15.04.2025 року, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17000 грн скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не направляв.

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 07.10.2025.

3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 15.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нього було прийнято постанову № 558 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до цієї постанови, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 постановлено накласти на позивача штраф у сумі 17000 грн. В постанові зазначено, що 09.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.03.2025, яку йому було вручено уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Своїми неправомірними діями, які виразились в неявці за повісткою військовозобов`язаний порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІX, частини третьої статті 17 Закону України «Про оборону України», частини 10 статті 1 та частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу третього частини першої та абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до витягу із застосунку Резерв+ від 07.10.2025 ОСОБА_1 1982 року народження має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (інвалідність 3 групи з 12.06.2025.

4.Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

5.Оцінка суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Позивач зазначає про те, що постанову отримав поштою лише 18.09.2025 та 24.09.2025 подав позов до суду.

Беручи до уваги обставини, викладені позивачем на обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 2-3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови випливає суть обвинувачення ОСОБА_1 , яке полягає в тому, що він не з`явився за повісткою як військовозобов`язаний.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Приписами п. 1 п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В матеріалах справи не має та відповідач не надав суду доказів, що підтверджують оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як то розписка про отримання повістки та/або відеозапис вручення повістки, відмова від отримання повістки.

З 05 березня 2025 року позивач мав відрядження (нерегулярні перевезення пасажирів) та перетинав кордон України, що підтверджується записами у закордонному паспорті позивача.

З листа AT Укрпошта за вих №1853-П-011-В від 14.04.2025 слідує, що поштові відправлення з відміткою Повістка ТЦК за період з жовтня 2024 по квітень 2025 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не значиться в обліковій системі надходження на відділення поштового зв`язку.

З листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.06.2025 за вих№9/2/4470 слідує, що статус порушник правил військового обліку стосовно ОСОБА_2 скасовано.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивача було належним чином оповіщено про виклик до ТЦК на 09.03.2025, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та тягне за собою скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі.

Позовні вимоги про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправною задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 24.09.2025 року, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір в сумі 605,60 грн, який підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань призначених для ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 77, 121-122, 139, 246, 268-269, 271, 286 КАС України, ст.ст. 7, 251, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 558 від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань призначених для ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Алла ЦІДИК