Справа № 530/136/25
Суддя: Максименко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/136/25
Провадження № 2-а/526/15/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Плескач Сергій Віталійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

20 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Плескач Сергій Віталійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора відділення поліції ВП №4 Полтавського РУП старшого лейтенанта поліції Плескача С.В., серії ЕНА №3839699 від 12.01.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив пункт 9.2.6. ПДР - «порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом».

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки вона є не обґрунтованою та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що покажчик повороту у нього був ввімкнений, а комплектація автомобіля VOLKSVAGEN TOURAN передбачає яскравіший сигнал гальмування ніж повороту, тобто при ввімкненому лівому покажчику повороту та одночасному гальмуванні прослідковується більш яскраво світіння заднього габариту. При здійсненні маневру він пригальмував аби переконатися в безпеці свого руху, а задній лівий габарит повністю освітився. Інспектор поліції не взяв до уваги його пояснення та виніс відносно нього постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Окрім того, інспектор Плескач С. В., не задовольнив його клопотання про бажання скористатись послугами адвоката, тому вважає, що обмежив його право на захист. На його вимогу довести скоєне ним правопорушення, інспектор поліції показав відео з особистого мобільного пристрою, з якого не було зрозуміло, який транспортний засіб рухається по проїжджій частині, не кажучи про те чи був ввімкнений світловий сигнал покажчика повороту. Вважає висновок поліцейського про порушення ним вимог п. 9.2.6 ПДР України нічим не підтверджений та таким, який не відповідає фактичним обставинам. З цих підстав просив суд скасувати вказану постанову у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст. 122 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового забору в розмірі 605,60 грн.

Згідно розпорядження голови Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.02.2025 №4, у зв`язку з неможливістю провести автоматизований розподіл справи, оскільки задоволені заяви суддів Зіньківського районного суду Должка С. Р. та Ситник О. В. про самовідвід, справу передано для розгляду до Гадяцького районного суду Полтавської області.

Ухвалою судді від 04.03.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 10.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачі Головне управління Національної поліції в Полтавській області отримало ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками до неї 10.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Третя особа інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Плескач С. В. отримав ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками до неї 07.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, пояснень на позов суду не надав.

У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області надало відзив на позов, в якому вказує, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3839699 від 12.01.2025 року за ч.2 ст. 122 КУпАП була винесена відносно ОСОБА_1 згідно ст. 258, 280 КУпАП. Відповідачем була встановлена особа правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність. Факт вчинення правопорушення є доведеним, позовні вимоги позивача є безпідставними і немає жодних підстав для скасування вказаної постанови. Також, вказав, що відеозапис правопорушення з нагрудної бодікамери наряду СРПП ВнП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області видалено з серверу у зв`язку із закінченням строку його зберігання, так як з моменту складання постанови минуло більше 30 діб, що передбачено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, тому вказаний відеозапис надати суду не може. Водночас зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення, з цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові, а також доказів наявності факту вчинення ним адміністративного правопорушення, тому просив його позовні вимоги задовольнити.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №3839699 від 12.01.2025 року, винесеної інспектором відділення поліції ВП №4 Полтавського РУП старшим лейтенантом поліції Плескачем С.В., було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зі змісту копії постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.01.2025 о 00:41 год. в м. Зіньків провулок Прохорова,10, керуючи транспортним засобом VOLKSVAGEN TOURAN, д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що транспортний засіб VOLKSVAGEN TOURAN, д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За визначенням п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, відповідно до п.п. «б» пункту 9.2. ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п.9.3 ПДР України, у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Пунктом 9.4 ПДР України передбачено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно із приписами положень статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач вказав у відзиві, що не може надати відеозапис вчиненого ОСОБА_1 правопорушення з нагрудної бодікамеру наряду СРПП ВнП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, оскільки його видалено з серверу у зв`язку із закінченням строку зберігання, так як з моменту складання постанови минуло більше 30 діб, що передбачено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.

В той же час, у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначено, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Приписами положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП, передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3839699 від 12.01.2025 року за ч.2 ст. 122 КУпАП була винесена відносно ОСОБА_1 згідно ст. 258, 280 КУпАП.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що інспектором поліції позивачу були роз`ясненні його права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови, на підтвердження чого позивач особисто поставив свій підпис. Оскаржувана постанова була вручена позивачу поліцейським в день її винесення, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 .

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2020 №1166 (далі Постанова) «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються», встановлено, що конструкція та технічний стан колісних транспортних засобів, що експлуатуються, повинні відповідати єдиним вимогам згідно з додатком.

Відповідно до пунктів 2-4 вказаної Постанови, вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу, технічного стану предметів спеціального обладнання залежно від призначення наведено в маркуванні колісного засобу, його складників, а також у: єдиних технічних приписах - Правилах Європейської економічної комісії ООН з поправками, що додаються до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання і частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів у 1958 році з поправками 1995 року, чинними на дату першої реєстрації колісного засобу; Європейській угоді, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у м. Відні 8 листопада 1968 р.; сертифікаті відповідності; документах з експлуатації та ремонту колісного засобу, затверджених його виробником; нормативних документах, зокрема технічних умовах; документах щодо переобладнання колісного засобу; міжнародних угодах України з питань автомобільних перевезень, що містять вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу.

Конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), згідно з документами, зазначеними у пункті 2 цих вимог.

Технічний стан колісного засобу загального призначення повинен відповідати вимогам щодо експлуатаційної безпечності систем управління, зокрема оглядовості з місця водія, установки світлотехнічного обладнання, інших частин електроустановки, шасі, рами та встановлених на ній складників колісного засобу, обсягу викидів забруднювальних речовин, рівня акустичного шуму, ступеня ущільнення порожнин складників колісного засобу, що містять робочу рідину, стану засобів запобігання надмірному забрудненню навколишнього природного середовища та створенню надмірного рівня електромагнітних завад, що передбачені документами, зазначеними в пункті 2 цих вимог.

Відповідно до Конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968 кожен автомобіль повинен мати нерухомі покажчики повороту з вогнями авто жовтого кольору.

Пунктом 31.1. ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пунктом 31.4.3а ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів, у яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Позивач стверджує, що покажчик повороту під час вчинення ним маневру повороту в автомобілі був ввімкнений, але комплектація його автомобіля VOLKSVAGEN TOURAN передбачає яскравіший сигнал гальмування ніж повороту, тобто при ввімкненому лівому покажчику повороту та одночасному гальмуванні прослідковується більш яскраво світіння заднього габариту. Проте належних і допустимих доказів цього твердження, як то технічна документація вказаного транспортного засобу із зазначенням особливостей покажчиків повороту, пояснень свідків, фото чи відео свого транспортного засобу з увімкненим покажчиком повороту з одночасним увімкненням задніх габаритів для візуалізації тощо суду не надав, тому суд розцінює вказані твердження позивача як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не дає підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, твердження позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Сама незгода позивача із накладенням на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, оскільки крім реалізації прав позивачем, вбачається намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд вважає, що в даній ситуації єдиною підставою для зупинки транспортного засобу було порушення Правил дорожнього руху, яке в даному випадку полягало в тому, що водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Суд, зважаючи на доводи позивача та відповідача не може припустити, що уповноважена особа поліції, а в даному випадку інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 безпідставно зупинив автомобіль, а в подальшому також безпідставно склав оскаржувану постанову, таким чином обмовивши ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Також суд звертає увагу, що сам позивач не заперечує факту керування ним транспортним засобом у вказаний день та час та за обставин викладених у постанові.

Доводи позивача про порушення інспектором поліції його права на захист, суд вважає необґрунтованими та не спростовує висновків уповноваженої особи про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження вказаного факту позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 73,75,76 КАС України. Будь яких зауважень у постанові зі сторони ОСОБА_1 немає, навпаки містяться його підписи про ознайомлення з протоколом, його правами та обов`язками та підпис про отримання постанови.

Рішенням ЄСПЛ від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і N? 25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень посадової особи, адміністративне стягнення накладено у відповідності до санкції ч.2 ст. 122 КУпАП, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, тому суд вважає вимоги позивача про її скасування необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу і залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5 - 11, 19, 73-77, 79, 90, 132, 139, 241- 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Плескач Сергій Віталійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області, юридична адреса: 36014, вул. Юліана Матвійчука, 83, м. Полтава, .

Третя особа інспектор відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Плескач Сергій Віталійович, адреса: вул. Воздвиженська,28, м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області.

Головуючий: Л. В. Максименко