Справа № 280/1379/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2025 року Справа № 280/1379/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області:

№ 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 730,61 грн;

№ 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 1 073,70 грн;

за 2023 рік податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

№ 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 774,23 грн;

№ 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 1 137,80 грн за 2024 рік податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником двох квартир, загальна площа яких становить 86,93 кв. м. Посилаючись на рішення Запорізької міської ради від 26.02.2016 № 30 вказує, що місцевою владою окремо встановлена нульова ставка податку для деяких типів об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, зокрема квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. м. Такий розмір ставки податку не є пільговим і цілком відповідає вимогам підпункту 266.5.1 п. 266.5.1 ст. 266 ПК України. В той же час відповідачем, в супереч пп. 266.5.1 п. 266.5.1 ст. 266 ПК України та абз. 1 підп. 2.5.2 п. 2.5 ч. 2 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 5 в редакції від 26.02.2016 № 30, при розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 - 2024 роки застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування 60 кв.м. Посилаючись на висновки Верховного Суду викладених у постановах від 15.05.2019 у справі № 825/1496/17 та від 06.11.2018 у справі № 817/2019/17 вважає, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв поза межами повноважень та не у спосіб, визначений законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 17.03.2025. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються за рішенням місцевої ради, залежно вiд місця розташування та типів таких об`єктів, а не вiд бази оподаткування (загальної площі) об`єкта/об`єктiв житлової нерухомості, в тому числі їx часток. Крім того, ПК України не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктiв житлової нерухомості, в тому числі їx часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України. Зазначає, що при прийнятті рішень, з питань місцевих податків та зборів, у тому числі податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки органам місцевого самоврядування слід керуватись правилами, встановленими ПК України. Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, при розрахунку позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв. м. До того ж, посилаючи на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 в аналогічній справі № 280/9407/24 вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені з дотриманням вимог статті 58 ПК України та не суперечать Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2017 № 658, є такими, що відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають сплаті в повному обсязі. Відтак, в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Згідно з частини 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України та з 04.01.2024 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та Витягу з реєстру територіальної громади.

У відповідності до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:

- квартири, загальною площею 51,73 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартири, загальною площею 35,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані об`єкти позивач отримав шляхом прийняття спадщини, про що свідчать наявні в матеріалах справи Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2015 № 1441 та № 1445.

03 лютого 2025 року відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення - рішення форми «Ф»:

- № 0-0829-UА0082704, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2023 рік на загальну суму 1 073,70 грн;

- № 0-0829-UА0082704, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2023 рік на загальну суму 730,61 грн;

- № 0-0829-UА0082704, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2024 рік на загальну суму 1 137,80 грн;

- № 0-0829-UА0082704, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2024 рік на загальну суму 774,23 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.3 статті 266 ПК України встановлена база оподаткування цим податком, за підпунктом 266.3.1 якого базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 цього кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Абзацом 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлені пільги із сплати податку.

За приписами підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

При цьому за приписами пункту 30.9 статті 30 ПК України, податкова пільга надається шляхом:

а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;

в) встановлення зниженої ставки податку та збору;

г) звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пункту 10.3 статті 10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункт 12.3 стаття 12 ПК України).

До повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать, зокрема, встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом (підпункт 12.4.1 пункт 12.4 стаття 12 ПК України).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм права, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, розмір якого визначається рішенням сільської, селищної, міської ради або військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості, при цьому розмір такого податку хоча і визначається вказаними органами, проте не може перевищувати 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В даному випадку спір виник з приводу застосування рішення Запорізької міської ради № 5 від 28.01.2015, яким затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) (далі по тексту Положення).

До вказаного Положення вносилися зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за № 5, від 26.02.2016 за № 30, від 25.08.2016 за № 50, від 21.12.2016 за № 49, від 26.04.2017 за № 51, від 27.05.2020 за № 49.

Пунктом 2.4 Положення врегульовані питання застосування пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 2.4.1 пункту 2.4 Положення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Абзацами 1-6 підпункту 2.4.2 пункту 2.4 Положення визначено, що міська рада встановлює пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Підприємства, установи та організації, яким відповідно до законодавства України присвоєно ознаку неприбутковості, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями), звільняються від нарахування та сплати податку з об`єктів житлової нерухомості.

Пільги з податку, що сплачується на території міста з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на:

- об`єкт/об`єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої цим рішенням;

- об`єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Пункт 2.5 Положення визначає розмір ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 2.5.2 пункту 2.5 Положення, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, починаючи з 1 січня 2017 року становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:

- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;

- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;

- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів.

Отже, органом місцевого самоврядування в межах наданих повноважень встановлено нульову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Запоріжжя щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у тому числі у 2023 - 2024 роках, зокрема, для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. м.

Крім того, також встановлено пільгу зі сплати податку (неоподатковувану площу), на яку зменшується база оподаткування податком, які, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв.м.

Отже, законодавцем відрізняються поняття «нульова ставка податку на нерухоме майно» та «пільга зі сплати податку» як неоподатковувана площа, на яку зменшується база оподаткування податком.

Так, нульова ставка податку діє лише у разі, якщо загальна площа не перевищує встановлених розмірів (в Положенні - 120 кв. м), а у разі коли площа є більшою, то нульова ставка податку не застосовується.

Проте у разі, якщо площа для квартири/квартир незалежно від їх кількості перевищує 120 кв. м, то застосовується пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв. м, а ставка податку 1 %, як передбачено Положенням.

У випадку, якщо загальна площа об`єктів оподаткування перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, пільга з податку не надається.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що Положенням встановлено нульову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Запоріжжі щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у тому числі у 2023 - 2024 роках, зокрема, для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 м. кв.

Разом з тим, відповідач вважає, що вказане Положення не може бути застосовано у спірних відносинах як таке, що не відповідає положенням Податкового кодексу України, тому при прийнятті рішень з питань місцевих податків та зборів, у тому числі, податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, органам місцевого самоврядування слід керуватися правилами, встановленими Податковим кодексом України.

Суд з цього приводу зазначає, що дійсно, виходячи з наведених вище норм права, делеговане міській раді право встановлювати ставки податку на майно повинно реалізовуватися відповідно до вимог Податкового кодексу України, яким визначено ставки податку, об`єкти оподаткування, база оподаткування.

Втім, в даному випадку зміст рішення Запорізької міської ради не дає підстав стверджувати, що зазначена в затвердженому цим рішенням Положенні база оподаткування є відмінною від тієї, що визначена Податковим кодексом України.

Вказаним Положенням № 5 міською радою встановлено ставку податку відносно, зокрема, квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. м, а саме: нульову ставку.

На думку суду, встановлення нульової ставки податку до таких об`єктів житлової нерухомості не суперечить положенням підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, яким визначено саме граничний (максимальний) розмір ставки податку (1,5 % розміру мінімальної заробітної плати), а не її мінімальний розмір.

Згідно позиції Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 817/2019/17, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Таким чином, суд не вбачає підстав стверджувати про те, що рішення міської ради суперечить положенням Податкового кодексу України, що, за позицією відповідача, свідчить про неможливість застосування рішення органу місцевого самоврядування у спірних відносинах.

Таким чином, оскільки загальна площа належного позивачу у 2023 - 2024 роках об`єктів оподаткування на території м. Запоріжжя становила 86,93 кв. м (квартира загальною площею 51,73 кв. м + квартира загальною площею 35,2 кв. м), а отже не перевищує 120 кв. м, то, відповідно, нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2023 - 2024 роки відносно квартир, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , є протиправним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 03.02.2025 № 0-0829-UА0082704, № 0-0829-UА0082704, № 0-0829-UА0082704 та № 0-0829-UА0082704, діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Окрім того, суд не приймає до уваги наданий відповідачем лист Державної регулятивної служби України від 11.08.2021 вих. № 5849/0/20-21, оскільки даний лист носить лише роз`яснювальний характер та інформує про необхідність внесення на розгляд сесії питання про скасування рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5, а не скасовує його.

Вищенаведене узгоджується з позицією Третього апеляційного адміністративного суду, викладеній у постановах від 22.09.2025 у справі № 280/10908/24, від 10.09.2025 у справі № 280/1297/25, 05.08.2025 у справі № 280/11561/24, від 15.07.2025 у справі № 280/10711/24, від 12.06.2025 у справі № 280/823/25.

До того ж, суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та № 30 від 26.02.2016, якими встановлено нульову ставку податку для квартир площа яких не перевищує 120 кв. метрів, не скасоване, а відтак - є діючим нормативно-правовим актом України і повинне застосовуватись до правовідносин, які є предметом розгляду по даній справі.

Крім того, про необхідність врахування контролюючими органами у своїй діяльності рішень органів місцевого самоврядування щодо пільг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 06.12.2022 у справі № 2140/1892/18, від 27.06.2023 у справі № 804/15401/15.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача немає.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243 - 246, 255 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 1 073,70 грн, № 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 730,61 грн, № 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 1 137,80 грн та № 0-0829-UА0082704 від 03.02.2025 на суму 774,23 грн.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 06 жовтня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький