Справа № 480/6111/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2025 року Справа № 480/6111/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6111/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
Позивач просить суд:
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, періоди роботи з 01.08.1997 по 28.09.2018 у приватному акціонерному товаристві "Лебединський завод поршневих кілець" (21 рік 1 місяць 27 днів) посаді формувальника ливарного цеху акціонерного товариства "Лебединський завод поршневих кілець";
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 20.01.1994 по 05.06.1996 на посаді повара III розряду санаторію "Токарі".
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що звернулася до територіального відділу пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років, проте отримала відмову в такому призначенні через відсутність необхідного спеціального та загального стажу. Така відмова, на думку позивача, є протиправною, і такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем подано відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що головним управлінням до страхового стажу не враховано період роботи з 20.01.1994 по 05.06.1996 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1988, оскільки запис про звільнення завірений печаткою УРСР, що суперечить "Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів", затвердженої Міністерством Внутрішніх Справ України № 643 від 18.10.1993. Крім того, до пільгового стажу роботи на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 не враховано період роботи згідно довідки № 159 від 03.06.2025, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637, а саме: відсутній підсумок пільгового стажу роботи, характер виконуваної роботи, пункт найменування списків або їх номери, до якого включаються періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці . Згідно записів трудової книжки відсутні записи щодо характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 31 рік 11 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній, оскільки не підтверджений в порядку визначеному законодавством.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
04.04.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - Лебединське відділення Головного управління ПФУ в Сумській області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви додано уточнюючі довідки, які підтверджують пільговий характер роботи.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Дослідженням записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1988 позивача щодо спірних періодів роботи встановлено, що вона містить наступні записи:
№ 14 - 19 травня 1997 року наказом № 53 від 19.05.1997 відкритого акціонерного товариства "Лебединський завод поршневих кілець" позивача було прийнято на роботу у ливарний цех учнем формувальника;
№ 15 - 01.08.1997 наказом № 56 від 08.08.1997 ВАТ "Лебединський завод поршневих кілець" позивачу присвоєно 2 розряд формувальника ливарного цеху;
№ 16- містить посилання на відповідність посади формувальника переліку професій, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 2 також вказано про підтвердження атестації робочого місця. Зазначений запис проведений відповідно до наказу № 21 від 01.03.2010;
№ 18 - містить посилання на відповідність посади формувальника переліку професій, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 2 також вказано про підтвердження атестації робочого місця. Зазначений запис проведений відповідно до наказу № 62 від 21.04.2015;
№ 20 - 28.09.2018 наказом ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець" № 23-к від 28.09.2018 позивача звільнено із займаної посади, що підтверджується довідкою ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець № 159 від 03 червня 2025 року.
Також, відповідно до наказу № 21 від 01.03.2010 ВАТ "Лебединський завод поршневих кілець" та наказу № 62 від 21.04.2015 ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець" професію формувальника машинного формування віднесено до переліку професій на пільгове пенсійне забезпечення списку № 2 і підтверджено атестацію робочих місць.
Переліком робочих місць, виробництв, професій та посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2 ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець" від 21.04.2015 підтверджено, що посада позивача, а саме формувальника машинного формування ливарного цеху дільниці формовки відноситься до зазначеного переліку.
02.07.2010 відповідно до наказу № 95 від 02.07.2010 Відкрите акціонерне товариство "Лебединський завод поршневих кілець" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Лебединський завод поршневих кілець".
05.05.2016 відповідно до наказу № 70 від 05.05.2016 Публічне акціонерне товариство "Лебединський завод поршневих кілець" перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Лебединський завод поршневих кілець".
Факти перейменування ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець" відображені у належній позивачу трудовій книжці записами № 17 від 02.07.2010, № 19 від 05.05.2016, та підтверджуються довідкою ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець" № 02-05/95 від 12.03.2025.
Таким чином, позивач не погодившись з оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
11.10.2017 набув чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким Закон № 1058 доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", та, відповідно статей 114 та 115.
Отже, після набрання чинності Законом № 2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 призначаються виключно згідно з статтею 114 Закону № 1058.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Положеннями пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку № 2 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, застосовуються якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.
З матеріалів справи вбачається, не заперечується відповідачем, що за записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.08.1988 мітить записи щодо спірних періодів роботи.
Крім того, позивачем надано відповідачу довідки про підтвердження наявного пільгового трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах і копії наказів:
- "Про результати атестації робочих інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством" № 62 від 21.04.2015 з додатком № 1 до наказу № 62 від 21.04.2015 із затвердженим Переліком робочих місць, виробництв, професій та посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2 ПАТ "Лебединський завод поршневих кілець";
- "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством" № 21 від 01.03.2010 з додатком № 1 до наказу № 21 від 01.03.2010 із затвердженим Переліком робочих місць, виробництв, професій та посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2 по ВАТ "Лебединський завод поршневих кілець";
- "Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення робітників підприємства" № 54 від 01.06.1994;
- "Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення" № 66 від 01.03.2005 з додатком № 1 до наказу № 66 від 01.03.2005 Перелік робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за віком згідно Списків № 1 та № 2, згідно ст. 13 п. 3;
- "Про підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення" № 76 від 03.01.2000.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновків, що робота позивача у шкідливих умовах праці з 01.08.1997 по 28.09.2018 сумарно становить 21 рік 01 місяць 27 днів на посадах, передбачених Списком № 2.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 20.01.1994 по 05.06.1996 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1988, оскільки запис про звільнення завірений печаткою УРСР, що суперечить "Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів", затвердженої Міністерством Внутрішніх Справ України № 643 від 18.10.1993, суд зазначає наступне.
На час первинного заповнення трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.08.1988 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України.
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 1.5. Інструкції № 58 визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" (далі - Постанова № 301), цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Так, згідно з пунктом 2.11.Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12. Інструкції № 58).
Згідно з пунктом 4 Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність пільгового стажу позивача за спірний період.
Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.
Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем. Більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність пільгового стажу позивача за спірний період.
Крім того, саме записи про спірний період роботи в трудовій книжці завірені підписом уповноваженої особи та печаткою установи.
Відтак, з урахуванням наведеного, суд визнає про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, періоди роботи з 01.08.1997 по 28.09.2018 у приватному акціонерному товаристві "Лебединський завод поршневих кілець" (21 рік 1 місяць 27 днів) посаді формувальника ливарного цеху акціонерного товариства "Лебединський завод поршневих кілець".
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 20.01.1994 по 05.06.1996 на посаді повара III розряду санаторію "Токарі".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал