Справа № 400/6877/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 жовтня 2025 р. № 400/6877/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

прозаява про встановлення судового контролю,

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року по справі №400/6877/23 Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 05.02.2023 р. по 28.02.2023 р., з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 29.05.2023 р. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 05.02.2023 р. по 28.02.2023 р., з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 29.05.2023 р., з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду.

Ухвалою суду від 10.06.2025 зобов`язано відповідача подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі № 400/6877/23 в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

09.09.2025 р. відповідачем подано звіт про виконання рішення суду, де зазначено, що фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 , в порядку добровільного виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року здійснено перерахунок ОСОБА_1 із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 05.02.2023 р. по 28.02.2023 р., з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 29.05.2023 р. в сумі до виплати 379 262,67 гривень.

У зв`язку із цим, з метою економії бюджетних коштів, відповідно до п.3.2. наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744 Про затвердження Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України (зі змінами), на виконання вищевказаної ухвали суду повідомляю Миколаївський окружний адміністративний суд про те, що військова частина НОМЕР_1 як розпорядник бюджетних коштів ІІ рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме військової частини НОМЕР_4 з клопотанням про не оскарження та виділення коштів для виконання рішення суду від 07.12.2023 року у справі № 400/6877/23.

Всі подальші дії щодо виконання судового рішення в частині виплати коштів не залежать від Військової частини НОМЕР_1 , а залежать від фактичного надходження коштів через розпорядника бюджетних коштів І рівня на рахунок Військової частини НОМЕР_1 . Лише після надходження коштів, замовлених шляхом подання заявки розрахунку вищому командуванню, здійснюється їх виплата шляхом формування платіжної інструкції для зарахування на банківський рахунок Позивача.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 вжито усіх необхідних та можливих заходів щодо виконання Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі № 400/6877/23.

Разом з тим, при надходженні коштів на поточний рахунок за КЕКВ 2800 (для виконання судових рішень) військовою частиною НОМЕР_1 буде зараховано суму 379 262,67 грн. на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Розглядаючи звіт про виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) викладено у новій редакції КАС України доповнено ст. 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах ч. 2 та 3ст. 382-2 КАС України.

Згідно ч. 1 - 4ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому за змістом норм ч. 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Аналізуючи наведені вище суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Доводи боржника, викладені у наданому звіті про виконання судового рішення свідчать, що рішення суду в частині виплати коштів не виконано. З поданих до суду документів вбачається, що боржником задля виконання рішення суду надіслано листи, в яких викладено потребу у виділенні коштів на виконання рішень суду. Невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів обумовлено відсутністю бюджетних асигнувань у належному розмірі.

Суд зауважує, що невиконання судового рішення боржником-відповідачем в частині виплати донарахованої суми за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що рішення суду не виконано, оскільки кошти не виплачені, суд відмовляє у прийнятті звіту.

Разом з тим, враховуючи передбачене у ч. 5 ст. 382-3 КАС України право суду звільнити боржника від сплати штрафу за невиконання (неповне виконання) судового рішення, за наявності певних документально доведених обставин, та з метою перевірки обґрунтованості доводів сторін про дійсні причини невиконання рішення суду суд вважає за необхідне встановити новий строк для надання звіту про виконання судового рішення.

Відсутність фінансування не свідчить про виконання рішення суду, а лише підтверджує, що таке невиконання судового рішення обумовлено об`єктивними обставинами, незалежними від посадових осіб відповідача, тому накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на те, що відповідач вжив конкретних заходів, спрямованих на виконання рішення суду та надав належні докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на начальника установи штрафу на цій стадії здійснення судового контролю за несвоєчасне виконання судового рішення.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про невжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єкта владних повноважень.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності таких підстав.

З огляду на вищенаведене, необхідно встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду.

Керуючись ст. 241, 248, 3811-3823 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року по справі № 400/6877/23.

2. Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання суду звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року по справі № 400/6877/23 не пізніше трьох місяців з дня отримання ухвали суду.

Ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суддя В. С. Брагар