Справа № 140/9783/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9783/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрук В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 10.05.1982, та з 18.07.1984 по 27.12.1984;

2) зобов`язати провести зарахування до страхового стажу для призначення пенсії періоди навчання у Луцькому культурно-освітньому училищі з 01.09.1980 по 10.05.1982, та з 18.07.1984 по 27.12.1984.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2025 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області (згідно Закону України «Про звернення громадян») з питання зарахування до страхового стажу періоду навчання. Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 11.08.2025 №10653-9121/Х-02/8-0300/25 позивачу направлена відповідь, в якій вказано, що зарахування згаданого періоду можливе за умови підтвердження факту навчання у встановленому порядку.

ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 10.05.1982, та з 18.07.1984 по 27.12.1984, посилаючись на порушення його прав та законних інтересів, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що згідно військового квитка НОМЕР_1 та довідки від 25.08.2023 №29, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач проходив строкову військову службу у період з 11.05.1982 по 15.05.1984. Позивач в 1982 році вступив до Луцького культурно-освітнього училища за спеціальністю клубний працівник, керівник самодіяльного академічного хорового колективу.

Рішенням державної екзаменаційної комісії від 26.12.1984 позивачу присвоєно кваліфікацію клубного працівника, керівника самодіяльного академічного хорового колективу та видано диплом встановленого зразка НОМЕР_2 із реєстраційним номером 4961.

Для підтвердження періоду навчання позивачем надано довідку від 30.08.2023 №317/1-24, видану Волинським фаховим коледжем культури і мистецтв імені І.Ф. Стравінського, в якій прізвище „ ОСОБА_2 не відповідає прізвищу в паспорті „ ОСОБА_3 .

Пунктом 26 Порядку передбачено, якщо ім`я по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Таким чином, період навчання з 01.09.1980 по 10.05.1982 та з 18.07.1984 по 27.12.1984 у Луцькому культурно-освітньому училищі не підтверджений ні дипломом НОМЕР_3 виданому 27.12.1984, а ні довідкою від 30.08.2023 №317/1- 24, виданою Волинським фаховим коледжем культури і мистецтв імені І.Ф. Стравінського, чим порушено вимоги Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Позивач зазначає, що з 01.09.1980 він став навчатися стаціонарно у Луцькому культурно-освітньому училищі за спеціальністю клубний працівник. Однак, не закінчивши в повному об`ємі другий курс денної форми навчання, позивач 11.05.1982 було призвано на строкову військову службу. З військової служби позивача було демобілізовано 15.05.1984, після демобілізації з 18.07.1984 продовжив стаціонарно навчання у тодішньому Луцькому культурно-освітньому училищі. По закінченню повного курсу навчання, а саме 27.12.1984 ОСОБА_1 отримав диплом E НОМЕР_4 .

Однак, в отриманому дипломі помилково значиться, що позивач в 1982 році вступив, а в 1984 році закінчив повний курс вказаного училища. Зазначає, що вступати на навчання в 1982 році позивач не міг так як весною 1982 року був призваний до лав радянської армії.

При зверненні ОСОБА_1 до адміністрації Волинського коледжу культури та мистецтв ім. І.Ф. Стравінського (нова теперішня назва училища) отримав відповідь, що в силу втрати архівних документів не може бути надано підтвердження вступу на навчання саме 01.09.1980.

15.07.2025 позивач, звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області (згідно Закону України «Про звернення громадян») з питання зарахування до страхового стажу періоду навчання.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 11.08.2025 №10653-9121/Х-02/8-0300/25 позивачу направлена відповідь, в якій вказано, що за результатами розгляду заяви від 07.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 26.12.1984 в Луцькому культурно-освітньому училищі, що відображена у дипломі НОМЕР_5 виданому 27.12.1984, оскільки згаданий період перетинається з часом проходження військової служби та з 18.07.1984 по 27.12.1984, на підставі довідки від 30.08.2023 №317/1-24, виданої Волинським фаховим коледжем культури і мистецтв імені І. Ф. Стравінського, в зв`язку з не відповідністю прізвища в довідці ( ОСОБА_4 ).

Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Як передбачено пунктом 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4пункту 2.1,пунктом 2.6цього розділу.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IVпризначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З наведеного слідує, що заявник до заяви про призначення (перерахунок) пенсії має обов`язок надати документи про стаж, визначені Порядком №637, і таким документом для нього є трудова книжка (основний документ). Лише за відсутності трудової книжки (або відповідних записів у ній, або коли наявні неточні чи неправильні відомості про періоди роботи) стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Суд, зазначає, що позивачем до матеріалів справи не додана трудова книжка позивача.

Однак як вбачається з матеріалів справи, згідно військового квитка НОМЕР_1 та довідки від 25.08.2023 №29, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач проходив строкову військову службу у період з 11.05.1982 по 15.05.1984.

Позивач в 1982 році вступив до Луцького культурно-освітнього училища за спеціальністю клубний працівник, керівник самодіяльного академічного хорового колективу.

Рішенням державної екзаменаційної комісії від 26.12.1984 позивачу присвоєно кваліфікацію клубного працівника, керівника самодіяльного академічного хорового колективу та видано диплом встановленого зразка НОМЕР_2 із реєстраційним номером 4961.

Стосовно твердження представника відповідача, що для підтвердження періоду навчання позивачем надано довідку від 30.08.2023 №317/1-24, видану Волинським фаховим коледжем культури і мистецтв імені І. Ф. Стравінського, в якій прізвище „ ОСОБА_2 не відповідає прізвищу в паспорті „ ОСОБА_3 , суд зазначає, що вказану довідку, ні позивачем, ні відповідачем до матеріалів справи не надано, тому суд не бере дане твердження до уваги.

Для підтвердження періоду навчання позивачем надано довідку від 02.01.2025 №03/1-12, видану Волинським фаховим коледжем культури і мистецтв імені І.Ф. Стравінського, у якій зазначено, що при перегляді наказів директора Луцького культурно-освітнього училища за 1980-1984 виявлено наказ про поновлення на навчання на ІУ курс ОСОБА_1 з 18.07.1984 (наказ від 18.07.1984 №204). Наказів про зарахування в число учнів училища та про надання академічної відпустки в зв`язку зі службою в лавах Радянської армії ОСОБА_1 в архіві Волинського фахового коледж культури і мистецтв імені І.Ф.Стравінського Волинської обласної ради не виявлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позивачем доведено період свого навчання з 18.07.1984 - 26.12.1984, тому саме це період слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до страхового стажу навчання у Луцькому культурно-освітньому училищі з 01.09.1980 по 10.05.1982, суд зазначає, що з наданих позивачем матеріалів справи не можливо встановити, що позивач дійсно навчався у зазначений період. Обґрунтування позивача, які зазначені у позовній заяві, жодними доказами не підтверджено, тому у задоволені даної частини вимоги слід відмовити.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведені обставини, позовні заяви ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені бездіяльністю ГУ ПФУ у Волинській області, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений в розмірі 1 211,20 грн квитанцією від 26.08.2025.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання з 18 липня 1984 року по 27 грудня 1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у Луцькому культурно-освітньому училищі з 18 липня 1984 року по 27 грудня 1984 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Суддя В.В. Дмитрук