Справа № 295/9984/25
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9984/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Словінським Сергієм Антоновичем, до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції , третя особа інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Вельма Олександр Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

Адвокат Словінський С.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕНА №5208100 від 13.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та про застосування штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат Словінський С.А. вказав, що відповідно до постанови ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1а Правил дорожнього руху, а саме: не мав права керувати транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Представник позивача в позові зазначає, що ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував, працівники поліції його не зупиняли, оскільки він не керував транспортним засобом, постанова винесена безпідставно з надуманих мотивів.

Адвокат Словінський С.А. зауважує, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність його вини оспорювана постанова не містить, відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського не несе жодної доказової інформації причетності позивача до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на ньому зафіксований лише факт процесуального оформлення адміністративних матеріалів.

Крім того, під час складання постанови про адміністративне правопорушення патрульним поліцейським невірно вказане прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».

На думку представника позивача патрульним поліцейським не зафіксований факт керування позивачем транспортним засобом, його висновки не відповідають фактичним обставинам, відтак вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Згідно з ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30.07.2025 від представника Департаменту патрульної поліції Ярошенко О.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні (а.с. 17-21).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, зокрема, з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, які спростовуються змістом відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського.

У відзиві вказано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в період дії комендантської години, контроль за дотримання якої частково покладений на працівників патрульної поліції в Житомирській області.

На думку представника відповідача, є безпідставними доводи адвоката Словінського С.А. про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки зі змісті відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що саме ОСОБА_4 керував транспортним засобом, на вимогу працівника поліції продовжував рух автомобілем. В подальшому на вимогу патрульного поліцейського позивач не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, після виходу з автомобіля позивач назвав власне прізвище, ім`я, по батькові, за якими інспектором поліції була перевірена інформація в Інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України», з якої встановлено, що на ім`я позивача посвідчення водія будь-якої категорії не видавалось. Вказані обставини свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зауважує, що помилка в написанні прізвища позивача « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » виникла внаслідок автоматичного підтягування відомостей про особу правопорушення з системи ІКС "ІПНП", в якій в одному випадку прізвище вказано " ОСОБА_2 ", а в іншому " ОСОБА_3 ", проте вказана обставина не є підставою для скасування постанови.

Представник Департаменту патрульної поліції вважає прийняту постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтвердженими жодними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучила компакт-диски з відеозаписами з портативного відеореєстратора (а.с. 32).

Інших заяв по суті справи не надходило.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 13.07.2025 інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Вельма О.С. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5208100, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

Згідно з вказаною вище постановою 13.07.2025 о 01:03 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» в м. Житомирі по вул. Небесної Сотні не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив ПДР України.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач до відзиву на позовну заяву додав компакт-диски, які містять відеозаписи з бодікамер патрульних поліцейських, які, на думку відповідача, підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, за наведених вище обставин стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (а.с. 28).

Дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, оглянувши відеозаписи, надані представником відповідача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1А Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зі змісту суті і обставин оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом не маючи права керування ним.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом , передбачена в ч. 2 ст.126 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП слід довести: перше, що особа керувала транспортним засобом, друге, що дана особа не мала права керування таким транспортним засобом.

Оглянувши відеозаписи, долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ» 13.07.2025 в період дії комендантської години о 01.03 год. рухався в м. Житомирі по вулиці Небесної Сотні, при цьому водій здійснював різке гальмування за відсутності інших транспортних засобів на проїздній частині та перешкод, які б вимагали неодноразового застосування гальмування, у зв`язку з чим був зупинений працівниками патрульної поліції.

Зі змісту відеозапису чітко і беззаперечно вбачається, що автомобіль «ВАЗ»перебував в русі, за його кермом перебував ОСОБА_4 , після вимоги поліцейського зупинитися продовжував перебувати за кермом та тиснути педаль газу.

Після вимкнення двигуна, вийнявши ключі із замка запалювання, ОСОБА_4 вийшов з боку водійського сидіння з транспортного засобу, особисто назвав своє ім`я, прізвище, по батькові, адресу фактичного проживання.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються змістом оглянутих відеозаписів, з яких судом достовірно встановлено, що за кермом транспортного засобу, який знаходився в русі, перебував саме ОСОБА_4 і який не заперечував цю обставину.

Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що позивач на вимогу патрульного поліцейського не надав документи, які посвідчують його особу, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс, тобто взагалі не пред`явив жодного документу, які повинна мати при собі особа, яка керує транспортним засобом, що імперативно передбачено в п. 2.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно з перевіркою, проведеною інспектором поліції в базі даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний національний портал поліції України» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 посвідчення водія будь-якої категорії не видавалось, що підтверджується долученим до відзиву на позовну заяву витягом (а.с. 30).

Дослідивши наданий представником відповідача відеозапис з бодікамер патрульних поліцейських, вбачається, що він є безперервним з моменту виявлення автомобіля до моменту зупинки транспортного засобу.

Надані представником відповідача відеозаписи суд приймає як належні та допустимі докази, які беззаперечно підтверджують наявність в діях позивача ознак вчиненого адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріалами справи безумовно підтверджується, що позивач 13.07.2025 о 01:03 год., тобто період дії комендантської години, яка відповідно до рішення ради оборони Житомирської області від 23.09.2022 встановлена з 24-00 год. до 05-00 год. (а.с. 26), керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачена в ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що до позовної заяви позивач не надав копію посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, видане йому у встановленому порядку, що могло б спростувати доводи відповідача про його відсутність у позивача.

Суд відхиляє доводи адвоката Словінського С.А., що невірно вказане в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності прізвище особи правопорушника « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » суттєво впливає на можливість ідентифікувати особу. Суд наголошує, що на місці вчинення адміністративного правопорушення позивач не пред`явив патрульному поліцейському будь-які документи, які б посвідчували його особу, відомості були внесені зі слів самого позивача, жодних зауважень з приводу правильності їх написання під час складення постанови він не висловлював.

Дослідивши надані докази в сукупності, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить очевидну описку в прізвищі правопорушника, оскільки вказані відомості були завантажені автоматично через систему «Інформаційний портал Національної поліції України», в якій також наявні розбіжності в написанні цього прізвища (а.с. 27).

Технічна описка у постанові жодним чином не спростовує факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, адже у справі зібрано сукупність доказів, які підтверджують факт керування позивачем транспортним засобом без права керування ним.

Допущена інспектором у постанові описка (невідповідність) в написанні однієї букви в прізвищі правопорушника не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Подібний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі № 276/1186/16-а.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка тривала з 01 год. 01 хв. по 02 год. 59 хв., тобто досить тривалий проміжок часу, позивач не був позбавлений можливості надати патрульному поліцейському посвідчення особи чи/або в усній формі повідомити працівника поліції точне прізвище, задля уникнення суперечностей, що ним зроблено не було.

Дії позивача під час розгляду справи про адімністративне правопорушення суд розцінює як бажання уникнути від притягнення до адміністративної відповідальності.

Правомірно прийнята патрульним поліцейським постанова не може бути скасована лише з формальних міркувань.

Суд звертає увагу також і на те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» зазначив про те, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, позивач, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, порушивши Правила дорожнього руху України, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, що підтверджується належними і достатніми доказами. Позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови відсутні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, будучи громадянином України, зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та її законів.Використання нецензурної лексики у спілкуванні з працівником поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків свідчить про очевидну неповагу та суперечать загальноприйнятим правилам поведінки.

Зі змісту наданого представником відповідача відеозапису судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне праовпорушення патрульними поліцейськими ОСОБА_1 та особи, які перебували в транспортному засобі разом із ним, поводили себе вкрай грубо та зухвало, що є неприйнятним.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 77,139, 242-246, 286, КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову, поданого представником ОСОБА_1 , адвокатом Словінським Сергієм Антоновичем, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Словінський Сергій Антонович, робоча адреса: м. Житомир, вул. Київська, 10.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Житомиир, вул. Покровська, 96 .

Третя особа: інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Вельма Олександр Сергійович, місце знаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О.В. Стрілецька