Справа № 638/7581/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р.Справа № 638/7581/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 (суддя: Теслікова І.І., м. Харків) по справі № 638/7581/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДМС України в Харківській області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МХК 004932 від 18.04.2025 щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та закрити справу.

В обґрунтування адміністративного позову, з викладених підстав, вказує на протиправність спірної постанови.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 по справі № 638/7581/25 позов представника ОСОБА_1 адвоката Річко Олени Олександрівни до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення- задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МХК №004932 від 18 квітня 2025 року, винесену заступником начальника Холодногірського відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Саранча М.М., відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 203 КУпАП скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 по справі № 638/7581/25 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що після спливу дворічного строку дозвіл на імміграцію в Україну, прийнятий стосовно ОСОБА_1 , є недійсним. Зазначає, що у продовженні строку перебування на території України позивачу було відмовлено. Тобто, після 16.02.2024 позивач проживає на території України незаконно, без будь-яких документів, що підтверджують законність проживання. Відтак, вважає, що Холодногірським відділом у місті Харкові ГУ ДМС у Харківській області було правомірно складено оскаржувану позивачем постанову ПН МХК 004932 від 18.04.2025 про притягнення громадянина рф ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 203 КУпАП.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 по справі № 638/7581/25 без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 03 липня 2024 року, на підставі адміністративного протоколу ПР МХК 004517 від 03.07.2024, заступником начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною щодо ОСОБА_1 прийнято постанову ПН МХК 004517 від 03.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн..

Також, 03 липня 2024 року заступником начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною прийнято рішення №016041 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, відповідно до змісту якого громадянин РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну у грудні 2019 року, до теперішнього часу країну не покинув, громадянин РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на території України з порушенням вимог чинного законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у зв`язку з чим вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 / ОСОБА_2 та зобов`язано останнього у строк до 01 серпня 2024 року покинути територію України.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2025 року по справі № 638/14128/24 позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Річко Олена Олександрівна, до Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №016041 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , прийняте 03 липня 2024 року в.о. начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2025 року по справі № 638/14128/24 залишено без змін.

Поряд з цим, 17.07.2024 позивач звернувся до відповідача з наміром набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якого, листом від 31.07.2024 № 6301.8-12805/63.1-24 ГУ ДМС України в Харківській області повідомлено позивачу, що під час опрацювання звернення з`ясовано, що позивач останнього разу прибув в Україну 27.12.2018, однак за захистом звертається лише зараз, у зв`язку з чим позивачем порушено порядок звернення за захистом в Україні, тобто розгляд заяви позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснено в порядку Закону України Про звернення громадян.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 по справі № 520/26132/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом у порядку визначеному Законом України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884; з задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2025 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року по справі №520/26132/24 залишено без змін.

В той же час, 18 квітня 2025 головним спеціалістом Холодногірського відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Горенко І.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МХК №004933, згідно з яким 18.04.2025 о 14-31, за адресою: АДРЕСА_1 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив строк перебування в Україні більш як на 30 днів і його протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника Холодногірського відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Саранча М.М. серії ПН МХК № 004932 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5 100 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 18.04.2025 о 14-31, за адресою: АДРЕСА_1 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив строк перебування в Україні більш як на 30 днів і його протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення. Місце скоєння правопорушення: м. Харків, пров. Верховський, 7.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості останнього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП), про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 -172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до вимог ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Судовим розглядом встановлено, що 03 липня 2024 року, на підставі адміністративного протоколу ПР МХК 004517 від 03.07.2024, заступником начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною щодо ОСОБА_1 прийнято постанову ПН МХК 004517 від 03.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн..

Також 03 липня 2024 року заступником начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною прийнято Рішення №016041 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, відповідно до змісту якого громадянин РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну у грудні 2019 року, до теперішнього часу країну не покинув, громадянин РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на території України з порушенням вимог чинного законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у зв`язку з чим вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російська Федерація, ОСОБА_1 / ОСОБА_2 та зобов`язано останнього у строку до 01 серпня 2024 року покинути територію України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2025 року по справі № 638/14128/24 позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Річко Олена Олександрівна, до Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни задоволено. Визнано протиправним та скасувано рішення №016041 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , прийняте 03 липня 2024 року в.о. начальника Основ`янського відділу ГУДМС України в Харківській області Севериною Тетяною Миколаївною.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2025 року по справі № 638/14128/24 залишено без змін.

Поряд з цим, 17.07.2024 позивач звернувся до відповідача з наміром набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якого, листом від 31.07.2024 № 6301.8-12805/63.1-24 ГУ ДМС України в Харківській області повідомлено позивачу, що під час опрацювання звернення з`ясовано, що позивач останнього разу прибув в Україну 27.12.2018, однак за захистом звертається лише зараз, у зв`язку з чим позивачем порушено порядок звернення за захистом в Україні, тобто розгляд заяви позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснено в порядку Закону України Про звернення громадян.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 по справі № 520/26132/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом у порядку визначеному Законом України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884; з задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2025 року, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року по справі №520/26132/24 залишено без змін.

В той же час, 18 квітня 2025 головним спеціалістом Холодногірського відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Горенко І.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МХК №004933, згідно з яким 18.04.2025 о 14-31, за адресою: АДРЕСА_1 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив строк перебування в Україні більш як на 30 днів і його протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника Холодногірського відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Саранча М.М. серії ПН МХК № 004932 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5 100 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 18.04.2025 о 14-31, за адресою: АДРЕСА_1 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив строк перебування в Україні більш як на 30 днів і його протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення. Місце скоєння правопорушення: м. Харків, пров. Верховський, 7.

Відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 203 КУпАП, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.203 КУпАП, дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави, за якими іноземці та особи без громадянства вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, а також підстави для видачі таким особам посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до ч.5 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, яка на законних підставах тимчасово перебуває в Україні, і під час такого перебування в країні її громадянської належності чи попереднього постійного проживання виникли умови, зазначені в пунктах 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, внаслідок яких вона не може повернутися до країни свого походження і має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до закінчення строку перебування на території України.

Згідно з ч.1 ст. 7 вказаного Закону, оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Відповідно до п. 3.2 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС України 07.09.2011 № 649, зареєстрованих в МЮУ 05.10.2011 за № 1146/19884, у день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.

Довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

За вказаних обставин, відповідач, після набрання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року законної сили 28 березня 2025 року, яким визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом у порядку визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884, та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884, мав видати позивачу довідку про звернення за захистом в Україні, та відповідно у нього були відсутні правові підстави для притягнення 18 квітня 2025 року позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав, оскільки ним не доведено правомірності своїх дій, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Згідно із приписами ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що посадовою особою Холодногірського відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 203 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 203 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 по справі № 638/7581/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.В. П`янова