Справа № 160/4931/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2025 рокуСправа №160/4931/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Савченка А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» до Дніпровської митниці про визнання дій протиправними та скасування рішення,
26 лютого 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2024/000773 від 05.11.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом надання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: всі ксерокопії документів, складених іноземною мовою, повинні бути складені (переведені) державною мовою, у відповідності до вимог ст.15, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2025 р., позивачем 07.03.2025 р. усунуто означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4931/25, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
01.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" (Покупець) та компанією Ningbo Multi Channel Co, Ltd (Китай) (Продавець) укладено контракт №010716, відповідно до умов якого продавець зобов`язується у порядку та на умовах, встановлених сторонами виготовити та поставити, а покупець прийняти та оплатити товари, які зазначені в специфікації к цьому Контракті, в подальшому іменовані «товар».
Відповідно до п.1.2 та п. 1.3 Контракту, поставлений товар повинен бути поставлений партіями у повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними у Специфікаціях до цього контракту, які є невід`ємною його частиною. Найменування та кількість кожної окремої партії товару визначається на підставі інвойса, виставленого Продавцем Покупцю на кожну окрему партію товару.
Згідно із пунктом 2.1 Контракту ціни на товар встановлюються в специфікаціях до цього Контракту в доларах США та включають в себе вартість товарів, упаковки, тари, маркування, стикерування, навантаження на транспортний засіб, доставки до вказаного місця призначення згідно Інкотерм 2010, а також витрати по митному оформленню товарів в країні продавця та видачі товаросупроводжуючих документів, вказаних в п.4.8 цього Контракту.
Відповідно до п.3.1 Контракту від 01.07.2016 №010716, оплата за товар у розмірі 100% на підставі специфікації здійснюється протягом 90 календарних днів після відвантаження товару.
Пунктом 4.2 Контракту визначено, що сторони погодили, що товар має бути поставлений на умовах FOB Нинбо, Китай, згідно з умовами Інкотермс 2010, якщо інше не погоджено в специфікації та інвойсі.
У зв`язку з прийняттям митницею вищевказаного рішення щодо класифікації товару, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2024/000773 від 05.11.2024 року.
Водночас, не погодившись з вищевказаними рішеннями митного органу про визначення коду товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Стаття 1 Митного кодексу України (далі МК України) визначає, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, МК України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МКУ та інших законодавчих актів.
Відповідно до пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст. 544 МК України основними завданнями, покладеними на митні органи, в тому числі, є здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; застосування передбачених законом заходів митнотарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Частиною 1 ст. 320 МК України визначено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Як передбачено ст. 336 МК України, однією з форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які надаються митницям під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Главою 11 МК України врегульовано питання ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТЗЕД), її структури та класифікації товарів.
На підставі статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
Крім того, згідно зі ст. 68 МК України ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми постановою КМУ від 21 травня 2012 року № 428 затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1, 2 статті 69 МК України встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
За частинами 3-5 статті 69 МК України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до ст. 69 МКУ. Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 650 передбачено, що посадові особи митниці здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.
Відповідно до п. 2, 3 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року №650 (надалі - Порядок №650), посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками. Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей
Згідно з п. 4 Порядку № 650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:
- опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами ст. 257 МКУ;
- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог ст. 68 МКУ;
- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор» ЄАІС.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення у порядку, встановленому главою 4 Митного кодексу України.
Відповідно до п. 14 Порядку № 650 рішення приймається посадовими особами митниці на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.
Згідно з частиною 7 статті 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
У Додатку до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 жовтня 2022 року № 2697-IX наведені основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД, за якими класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого.
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати; і
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно доправила 3 (a)або3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Отже, враховуючи вимоги товарної номенклатури Митного тарифу України класифікація товару здійснюється наступним чином:
1. Визначається відповідна товарна позиція товарної номенклатури Митного тарифу України (ТН МТУ), в текстовому описі якої описано класифікований товар. При цьому необхідно визначити, чи не існує відповідних приміток до розділу або групи, які регламентують класифікацію таких товарів.
2. Після визначення відповідної товарної позиції визначаються послідовно підпозиція, категорія та підкатегорія, текстовий опис яких відповідає товару.
3. У випадку коли не існує товарної позиції, текстовий опис якої конкретно описує товар, послідовно застосовуються Основні правила інтерпретації (далі ОПІ) класифікації товарів (від другого до четвертого).
4. Застосовуються перші чотири правила виключно послідовно, переходячи від Правила 1 до Правилу 2(а), від Правила 2(а) до Правила 2(б) і так далі.
Не можна застосовувати Правило 3(а), не застосувавши послідовно Правила 1, 2(а), 2(б).
Лише у випадку неможливості застосування попереднього правила при класифікації товару допускається застосування наступного.
Шосте правило може бути застосовано при необхідності визначення угруповання в рамках визначеної товарної позиції.
9505 - Вироби для свят, карнавалів або інші вироби для розваг, включаючи вироби для фокусів та жартів:
9505 10 - вироби для новорічних, різдвяних свят:
9505 10 90 00 з інших матеріалів.
До підпозиції 9505 10 включаються:
(а) вироби, які загалом вважаються такими, що традиційно використовуються на різдвяні свята та виготовляються виключно і розробляються як вироби для різдвяних свят. Це: (1) вироби, пов`язані з Різдвом (тобто вироби для традиційного різдвяного ліжечка), такі як різдвяні фігурки, фігурки тварин, Віфлеємські зірки, фігури трьох царів, різдвяні сцени; (2) вироби, що використовуються на різдвяних святах і мають давні національні традиції, такі як: штучні ялинки, різдвяні панчохи, імітація торту "Різдвяне поліно", різдвяні крекери, Дід Мороз з санчатами або без них, різдвяні ангели.
До цієї підпозиції не включаються вироби зимового сезону, які підходять для більш загального використання як прикраси протягом цього сезону, оскільки їх об`єктивні характеристики свідчать про те, що вони використовуються не виключно для різдвяних свят, а переважно як зимові прикраси, такі як бурульки, снігові кристали, зірки, північні олені, дрозди, сніговики та інші зображення зимового сезону, незалежно від того, вказують кольори чи вбрання тощо на зв`язок з Різдвом.
(б) декоративні вироби для ялинок. Це вироби, призначені для підвішування на ялинку (тобто легкі вироби, як правило, з неміцного матеріалу, призначені для прикраси Різдвяної ялинки). Вироби повинні мати відношення до Різдва.
До коду 9505 віднесені вироби для свят, карнавалів або інші вироби для розваг, включаючи вироби для фокусів та жартів, а до коду 9505 10 90 00 - вироби для новорічних, різдвяних свят з інших матеріалів, та ставка мита становить 0 %.
Відповідно до Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом ДФС України від 09 червня 2015 року № 401, згідно пояснень до товарної позиції 9505 до цієї товарної позиції включаються:
(А) Вироби для свят, карнавалів та інших розваг, які через їхнє призначення, як правило, зроблені з недовговічного матеріалу. До них входять: (1) Святкові прикраси, які використовуються для прикрашання приміщень, столу і т.д. (такі як гірлянди, ліхтарики і т.д.); декоративні вироби для різдвяних та новорічних ялинок (мішура, кольорові кульки, фігурки тварин та інші фігурки, і т.д.); прикраси для кондитерських виробів, які традиційно пов`язані з проведенням певних свят (наприклад, зображення звірів, прапорці); (2) Товари, що традиційно використовуються на різдвяні та новорічні свята, наприклад, штучні різдвяні та новорічні ялинки, декорації (сценічні), фігурки людей та тварин для зображення Різдва Христового, зображення ангелів, різдвяні хлопавки, різдвяні панчохи, штучні святкові поліна, Діди Морози; (3) Маскарадні приладдя, наприклад, маски, приставні вуха та носи, перуки, накладні бороди та вуса (якщо не є імітацією товарна позиція 6704), та паперові капелюхи. Проте до цієї товарної позиції не включається маскарадний одяг з текстильних матеріалів, який включається до групи 61 або 62; (4) Сніжки з паперу або вати, паперові вузькі довгі стрічки (серпантин), картонні рупори, свистунці, конфетті, карнавальні парасольки і т.д.
До цієї товарної позиції не включаються статуетки, статуї та аналогічні предмети, що використовуються для оздоблення місць відправлення культу.
До цієї товарної позиції також не включаються вироби, які мають святкові малюнки (візерунки), святкову символіку (емблеми) або святково прикрашені та використовуються за призначенням, наприклад, посуд та прибори столові або кухонні, туалетно-гігієнічні вироби, килими та інші текстильні покриття для підлоги, вбрання, постільна білизна, столова білизна, туалетна білизна, кухонна білизна.
(B) Предмети для показу фокусів і жартів, наприклад, колоди карт, столи, ширми і контейнери, спеціально обладнані для показу фокусів; предмети для жартів, такі як чхальний порошок, цукерки із сюрпризом, бутоньєрки, які випускають цівку води, і «японські квіти».
До цієї товарної позиції також не включаються: (а) натуральні різдвяні та новорічні ялинки (група 06); (b) свічки (товарна позиція 3406); (c) упакування з пластмас або з паперу, що використовуються під час свят (класифікуються відповідно до матеріалу, з якого виготовлене, наприклад, група 39 або 48); (d) підставки для різдвяних або новорічних ялинок (класифікуються відповідно до матеріалу, з якого виготовлені); (e) прапори з текстильних матеріалів або тканини для прапорів товарної позиції 6307; (f) електричні гірлянди всіх типів (товарна позиція 9405).
Додаткові пояснення до товарної позиції 9505:
В додаток до пояснень до товарної позиції 9505 (А), товари, що класифікуються як вироби для свят, повинні мати декоративне призначення (дизайн та орнамент) та бути призначеними, виготовленими чи вважатися виключно виробами для свят. Ці товари використовуються в певний день або період року.
Ці товари в залежності від їх конструкції та дизайну (штампів, прикрас, символів або надписів) призначені для використання на певне свято.
Свято це певний день або період протягом року, признаний спільнотою, з характерними символами та пов`язаними з ним традиціями. Деякі з таких свят започатковані в давнину з ритуальним дотриманням певних релігійних подій; інші відповідають урочистості та являються важливими у національному житті. Прикладами таких подій є Різдво, Великдень, Хелоуін, День святого Валентина, дні народження та весілля.
Наступні товари також вважаються виробами для свят: - статуетки, прикрашені святковим одягом, що символізує теми, які відносяться до певної пори року чи по`вязані з сезонними подіями; - штучні гарбузи для Хеловіна (що посміхаються або не посміхаються); - вироби, що традиційно використовуються на свята Великодня (наприклад, штучні великодні яйця (що не використовуються для цілей пакування), жовті Великодні курчата та Великодні кролики); - друковані паперові прикраси, які асоціюються з певним святом, для встановлення навколо тортів; - керамічні вироби, що мають святкове оформлення та декоративні функції.
Вироби з утилітарними функціями не включаються, навіть якщо вони мають дизайн та оформлення, що відповідають певному святу.
До цієї товарної позиції не включаються: а) іграшки, включаючи пугала тварин та ігри; в) магніти з прикрасами (так звані «магніти на холодильник»); с) рамки для фотографій; d) штучні Великодні яйця, що використовуються для цілей пакування; e) статуї ангелів; f) мініатюрні декоративні прикраси (наприклад, у вигляді сумки або дзвоника), що використовуються в якості упаковки для шоколаду або цукерок; g) контейнери та коробки (наприклад, у формі різдвяної ялинки або Діда Мороза); h) підсвічники з святковими прикрасами; іj) керамічні вироби, що мають святкове оформлення та утилітарні функції; k) скатертини, ошатні скатертини та серветки, що мають святкове оформлення; l) одяг та костюми
6307 - Інші готові вироби, включаючи викройки одягу:
6307 90 98 00 інші.
Згідно Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої наказом Держмитслужби №543 від 14.12.2022 року, до товарної позиції 6307 включаються готові вироби з будь-якого текстильного матеріалу, не включені до інших товарних позицій розділу XІ або не зазначені в іншому місці УКТЗЕД.
До цієї товарної позиції не включаються у тому числі але не виключно: o) іграшки, ігри та вироби для розваг і т.д. групи 95.
Всі вищезазначені новорічні фігурки виготовлені з застосуваням або блискучого матеріалу або нитки люріксу та вдягнені у теплі черевички, шапки, шарфи, що є відсиланням до різдвяних та новорічних свят.
Набіри бантів виконані з блискучої тканини, мають маленький розмір та можуть прикрашати різдвяну або новорічну ялинку. На фото, які додавалися до митного оформлення та надаються до позову, чітко вбачається на упаковці «Merry Christmas», що є читким відсиланням з застосуванням до різдвяних свят.
3926 - Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901-3914:
3926 40 00 00 - статуетки та інші декоративні вироби
Птахи символізуть «Дух святий» та традиційно використовуються для прикрашання на Різдво. Крім того, вони невеликого розміру та прикрашені блистками та пір`ям, що є прямим відсиланням до свят.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача про визначення коду товару є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, винесену Дніпровською митницею, то суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Підставою скасування акту індивідуальної дії має передувати дослідження обставин та встановлення факту протиправності такого акта.
Отже, належним способом захисту прав позивача у цій справі є саме визнання протиправним та скасування вищевказаної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, винесену Дніпровською митницею.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, у сумі 2422,40 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2024/000773 від 05.11.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко