Справа № 640/35914/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Одеса

Зала судових засідань №17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Поліщука О.В.

За участю сторін:

Від позивача: Білюк Ю.А.

Від відповідача: Павліш О.Р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Ойл» (; адреса: вул..Петра Сагайдачного, буд.25Г, м.Київ, 04070) до Державної податкової служби України в особі Західного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків (; адреса: вул.Стрийська, буд.35, м.Львів, 79028) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Ойл» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України в особі Західного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків, у якому просить суд протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.06.2021 №, прийняте за результатами фактичної перевірки від 26.05.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Ойл» повністю .

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва:

- від 09.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження;

- від 18.07.2022 року закрите підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.08.2022 року.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року справа №640/35914/21 передана судді Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року прийнято справу до провадження; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засідання у справі на 20.05.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПС України в особі Західного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків проведено фактичну перевірку на складі паливно- мастильних матеріалів позивача за адресою: Житомирська область, місто Коростень, вул. Б. Хмельницького, 18. 26.05.2021 року за результатами фактичної перевірки представниками відповідача складено Акт фактичної перевірки від 26.05.2021 року № 192/33-00-07-03. Актом зафіксовані наступні порушення: статті 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» та підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями; далі ПКУ), в частині порушення строків реєстрації 19 рівнемірів- лічильників та 5 витратомірів-лічильників на акцизному складі позивача № 1002064 (Житомирська область, місто Коростень, вул. Б. Хмельницького, 18). 16.06.2021 відповідачем на підставі Акту винесено податкове повідомлення-рішення № (далі ППР), яким встановлено порушення позивачем на акцизному складі вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та застосовано до нього штрафні санкції у розмірі 1 200 000 грн за повторне порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України в частині необладнання складу 19 рівнемірами-лічильниками та 5 витратомірами-лічильниками. Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, відповідач лише обмежився посиланнями (перелічив) на норми чинного законодавства, у тому числі, норми ПКУ, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому, у наказі він жодним чином не обгрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, що є законодавчою вимогою у відповідності до підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПКУ . Стаття 80 ПКУ передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт п. 80.2 ст. 80 ПКУ, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки. Отже, відповідач жодним чином не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки. У спірному наказі, який став підставою проведення перевірки, за наслідками якої прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. У наказі не відображено в межах яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення законодавства. Зазначене узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 820/4895/18, від 08 вересня 2020 року у справі №640/21536/19 та від 12.10.2021 у справі № 120/5229/20-a. Посилання відповідачем у наказі на норми законів шляхом їх простого перерахування, зокрема підпункту 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПКУ, без належного обґрунтування, не є, достатнім для визнання їх у якості наявної та дійсної підстави для організації та проведення перевірки. Таким чином фактична перевірка проведена безпідставно.

Крім того, працівник ТОВ «Фаворит Ойл» - заступник завідуючого складу ОСОБА_1 , у присутності якого здійснена фактична перевірка, не є у розумінні ПК України та у застосуванні його положень посадовою особою позивача. Сам по собі факт 81. Сам по собі факт проставлення заступником завідуючого складом Русовським О.П. свого підпису на акті перевірки, отримання його копії, отриманням копії наказу на перевірку, присутності при перевірці, надання пояснення перевіряючим не спростовує вказаних вище висновків, та жодним чином не підтверджує факту того, що ОСОБА_1 був одним із визначених законом осіб, у присутності яких може проводитися фактична перевірка. Аналогічної точки зору дотримується і Верховний Суд, висновки якого викладені у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20. Тож оскільки копія акту була вручена не належній особі, то цілком справедливо можна стверджувати про те, що акт взагалі не був вручений платнику податків, його посадовій особі, уповноваженій особі або особі, яка здійснює розрахункові операції. Внаслідок порушення вимоги, передбаченої пунктом 80.7. статті 80 ПКУ, було також порушено право позивача на недопуск представників відповідача до проведення перевірки, передбачене пунктом 81.1. статті 81 ПКУ. Право контролюючого органу здійснювати повторну фактичну перевірку не є абсолютним, платники податків не можуть бути притягнуті до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яке вже було відображено в попередньому акті перевірки.

Подальші дії позивача у період між перевірками з 4.03.2021 і до 26.05.2021, були направлені на усунення виявлених під час першої перевірки порушень, мають виправдувальний характер та безапеляційно вказують на виключну добросовісність позивача. Ці обставини мали б бути урахованими та взяті до уваги відповідачем при винесенні спірного ППР, що останнім зроблено не було. Дії позивача після його перевірки відповідачем 04.03.2021, більш ніж переконливо свідчать про те, що позивач діяв абсолютно добросовісно по відношенню до того аби привести свою діяльність у відповідності до вимог чинного податкового законодавства та усунути виявлені за результатами перевірки порушення.

Щодо вини позивача у виявленому правопорушенні - вищезазаначена поведінка позивача у періодами між перевірками та факти, про те що : А) позивачем 06.05.2021 були повірені витратоміри-лічильники; Б) 25.05.2021 протягом робочого дня були встановлені рівнеміри-лічильники, які за об`єктивних з незалежних від волі позивача причин не були вчасно, до 29.04.2021, за договором поставки поставлені та змонтовані контрагентом-постачальником; В) 26.05.2021 позивач був готовий до реєстрації 19-ти рівнемірів-лічильників та 5-ти витратомірів-лічильників, що ним і було зроблено після проведення фактичної перевірки відповідачем, вказують на відсутність у діях позивача такого елемента податкового правопорушення як вина, обов`язковість якої є визначальною при притягненні особи до фінансової відповідальності, у відповідності до 112.1 ПКУ. Факт готовності позивачем 26.05.2021 зареєструвати 19-ть рівнемірів-лічильників та 5-витратомірів-лічильників, та подальша їх реєстрація у цей день після перевірки, свідчить про те, що за умови, якби перевірка відбулася лише на один день пізніше, як то 27.05.2021, то перевіряючі не зафіксували б виявлені 26.05.2021 порушення. Так, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання (пункт 112.2. ПКУ). відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання (пункт 112.2. ПКУ). 147. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2. ПКУ).

15.05.2025 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Фаворит Ойл» у періоді, що перевірявся, здійснювало зберігання пального на акцизному складі (уніфікований номер 1002064), що розташований за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б. Хмельницького, 18, без його обладнання зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі та належним чином введеними в експлуатацію (позитивний результат повірки або оцінка відповідності, або калібрування) рівнемірамилічильниками у кількості 19 шт., відповідно до кількості введених в експлуатацію резервуарів пального та витратомірами-лічильниками у кількості 5 шт., чим порушено п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України. Фактична перевірка проведена у присутності заступника завідуючого складом Русовського О.П., якому перед початком проведення фактичної перевірки перевіряючими пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу. Працівниками Західного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків було виявлено порушення, суть якого чітко описано в Акті перевірки. Акт перевірки містить такий пункт 4.1 розд. 4 зауваження до акта перевірки. Тобто, особа, в присутності якої проводилась перевірка, після ознайомлення з актом і висновками, які у ньому зроблені, у разі незгоди з виявленими порушеннями, має підписати такий акт разом зі своїми запереченнями та зауваженнями щодо висновків перевірки. У акті фактичної перевірки зроблено запис, що зауважень до акта перевірки не має, такий підписано заступником завідуючого складом ОСОБА_1 без зауважень та незгоди з висновками. 26.05.2021 о 19:01 годині (після закінчення перевірки) з метою реєстрації в Реєстрі зазначених витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників ТОВ «Фаворит Ойл» подано до контролюючого органу Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (реєстраційний № від 26.05.2021). За результатами розгляду матеріалів перевірки, Західним МУ ДПС по роботі з ВПП винесено ППР від 16.06.2021 №, про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) гривень (24 х 50 000 грн.) (вчинене повторно). Згідно з абзацом шостим пункту 58.1 статті 58 ПК України, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій. До оскаржуваного податкового повідомлення-рішення долучено розрахунок штрафної санкції, де чітко описано порушення та відповідальність у вигляді штрафу за таке порушення. Слід зазначити, що за не обладнання акцизного складу (уніфікований номер 1002064) належним чином зареєстрованими рівнемірами-лічильниками та витратомірамилічильниками до ТОВ «Фаворит Ойл» на підставі ППР Західного МУ ДПС по роботі з ВПП від 24.03.2021 № вже були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) визначені абзацом першим п.1281.1 ст.1281 ПК України. Правом на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не скористався, жодних зауважень чи заперечень до наказу про проведення перевірки, направлень на проведення перевірки не було. Зауважень до акта фактичної перевірки від 26.05.2021 № 192/33-00-07-03 не було. Західне МУ ДПС по роботі з ВПП мало законне право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень пункту 19-1.1 ст.19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу. За не обладнання акцизного складу (уніфікований номер 1002064) належним чином зареєстрованими рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками до ТОВ «Фаворит Ойл» на підставі ППР Західного МУ ДПС по роботі з ВПП від 24.03.2021 № вже були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) визначені абзацом першим п.1281.1 ст.1281 ПК України. Позивач вказане вище ППР оскаржив до суду. Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року у справі №380/12681/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду) у задоволенні позову ТОВ "ФАВОРИТ ОЙЛ" до Західного МУ ДПС по роботі з ВПП про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення від 24.03.2021 № та наказу відмовлено повністю.

Підготовче засідання, призначене на 20.05.2025 року було відкладено на 03.06.2025 року на задоволення відповідного клопотання представника позивача.

Підготовче засідання, призначене на 03.06.2025 року було перенесено на 17.06.2025 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Аракелян М.М.

17.06.2025 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.07.2025 року .

23.06.2025 року позивач подав відповідь на відзив, у якій крім доводів, наведених у позовній заяві, зокрема, зазначив, що пунктом 4.4. Акту перевірки від 26.05.2021р ТОВ «Фаворит Ойл», було вказано про необхідність надати для розгляду наступні документи: Акти введення в експлуатацію та перевірки рівнемірі-лічильників та витратомірів- лічильників. На виконання даної вимоги ТОВ «Фаворит Ойл» надало підтверджуючі документи, щодо обладнання складу ПММ рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, а саме Договір №015-21 поставки обладнання від 18.03.2021р., Видаткову накладну №148 від 25.05.2021р, акт здачі- приймання робіт №145 від 25.05.2021р., Сертифікат схвалення системи управління якістю модуль D, Сертифікат перевірки типу на рівнеміри- сигналізатори ультразвукові (модуль B). Вищенаведеними документами ТОВ «Фаворит Ойл» підтверджує, що 25.05.2021р. на складі ПММ були встановлені рівнеміри-лічильники та витратоміри-лічильники. Обладнання складу ПММ зареєстровано в ЄРАН та отримана Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, а також ТОВ «Фаворит Ойл» подається Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального. У наказі №55 від 21 травня 2021 у пункті 2 вказано провести перевірку за період діяльності з 05.03.2021 року по дату закінчення перевірки, а у Направленні №102/33-00-07-03 від 24 травня 2021 року, дата перевірки ТОВ «Фаворит Ойл» вказана з 01.07.2019року по дату закінчення перевірки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 10.07.2025 року.

08.07.2025 року відповідач подав додаткові пояснення у справі, у яких, зокрема, зазначив, що описка в одному із направлень на проведення перевірки жодним чином не впливає на правомірність висновків за результатами проведеної перевірки. Окрім цього, період, який охоплено фактичною перевіркою, чітко визначено наказом від 21.05.2021 №55 (за період діяльності з 05.03.2021 року по дату завершення перевірки). Більше того, направлення на перевірку підписано особою, в присутності якої така перевірка відбувалася, без будь-яких застережень, зауважень до документів, що супроводжують перевірку на етапі допуску до проведення перевірки, не було

Судове засідання, призначене на 10.07.2025 року було перенесено на 21.08.2025 року у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщенні суду.

21.08.2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 11.09.2025 року .

11.09.2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 25.09.2025 року .

У судовому засіданні 25.09.2025 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, виступи представників у судових дебатах, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Ойл» зареєстровано з 05.04.2012 року (т.1 а.с.18-21). Основний вид діяльності 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Відповідно до наказу від 02.03.2021 №19 «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Фаворит Ойл» посадовими особами Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено фактичну перевірку складу паливно мастильних матеріалів ТОВ "ФАВОРИТ ОЙЛ" за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б.Хмельницького, 18.

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 04.03.2021 року №114/33-00-07-03-РРО/38130452, в якому зафіксовано наступні порушення (а.с.12-15):

- пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, в частині не обладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників та рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів лічильників на введеному у експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміри лічильника на місці відпустку пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.03.2021 №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 480 000 грн.

Західним МУ ДПС по роботі з ВПП на підставі наказу від 21.05.2021 №55 та направлень на перевірку від 24.05.2021 №102/33-00-07-03, №103/33-00-07-03, проведено фактичну перевірку ТОВ «Фаворит Ойл» з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування підакцизних товарів за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б. Хмельницького, 18, за період діяльності з 05.03.2021 року по дату завершення перевірки.(т.1, а.с. 220-222).

Фактична перевірка проведена у присутності заступника завідуючого складом Русовського О.П., якому перед початком проведення фактичної перевірки перевіряючими пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу.

За результатами проведеної перевірки складено Акт фактичної перевірки від 26.05.2021 №192/33-00-07-03, у якому зафіксовано наступні порушення (т.1 а.с.223-229):

- повторне порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями: склад ПММ за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б.Хмельницького, 18, необладнаний 19 рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі та 5 витратомірами-лічильниками. Перше порушення встановлено актом від 02.03.2021 №44/33-00-07-03-ЗЗЩ/38130452.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.06.2021 №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 1 200 000 грн. (т.1, а.с.46).

16.06.2021 листом відповідача № 1873/6/33-00-07-03 ППР направлено позивачеві.

08.07.2021 за вих. № 216/07 позивачем направлено на адресу ДПС України скаргу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 16.06.2021 № .

01.11.2021 позивачем отримано від ДПС України рішення про результати розгляду його скарги від 29.10.2021 № 24542/6/99/-00-06-03-01-06, яким рішення відповідача від 16.06.2021 № залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (т.1, а.с.52-53).

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПКУ, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Відповідно до ст. 80 ПКУ, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 зазначеної статті Кодексу, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПКУ).

Згідно з п. 82.3 ст.82 ПКУ, тривалість фактичної перевірки визначається строком її проведення не більше 10 діб, що передбачає її початок та завершення після дослідження всіх необхідних документів за визначеними питаннями, контроль за якими покладено на контролюючі органи у будь-який день вказаного проміжку часу, зазначення періоду, що обревізовується згідно загальних строків передбачених статтею 102 Кодексу не суперечить чинному законодавству та є об`єктивною складовою при здійсненні контрольно-перевірочних заходів щодо дотримання платниками податків вимог законодавства щодо обігу підакцизних товарів (зокрема пального).

Відповідно до п. 81.1 ст.81 ПКУ, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як вбачається з наказу про проведення фактичної перевірки від №55 від 21.05.2021 року, відповідачем призначено проведення перевірки позивача на виконання п.п.. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального.(т. 1, а.с.220).

Відповідно до п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки з підстав, зокрема, наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Оскільки основним видом діяльності ТОВ «Фаворит Ойл» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, то прийняття спірного наказу про проведення фактичної перевірки позивача цілком узгоджується з вимогами Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що згідно з п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки підприємства позивача може бути не лише отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також і необхідність здійснення фіскальним органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, пального.

Податковим органом, у наказі про призначення перевірки, викладена підстава проведення перевірки - з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу пального, а тому доводи позивача щодо протиправності наказу у зв`язку з відсутністю зазначення в ньому посилань на фактичні підстави для проведення перевірки, на думку суду, є безпідставними.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18.

Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, крім перевірки на здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Відповідачем до суду надано докази отримання в установленому законодавством порядку відповідної інформації, яка надає йому право на проведення вказаної перевірки згідно з п.п.80.2.5 статті 80 Податкового кодексу України.

Також, згідно спірного наказу, фактична перевірка здійснювалася за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарських об`єктів, або інших об`єктів власності (зокрема місць зберігання та/або відпустку пального), через які здійснює (проводить) діяльність ТОВ "ФАВОРИТ ОЙЛ" за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Б.Хмельницького, 18, термін проведення фактично перевірки визначено строком не більше 10 діб у період з 05.03.2021 року.

Отже, оскаржуваний наказ оформлений у відповідності до вимог п.81.1 ст. 81 ПКУ та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, а також містить конкретну адресу об`єкта де проводиться перевірка.

Суд також зауважує, що виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.

Щодо посилання у представника позивача на те, що наказ на проведення перевірки не був вручений належній особі, то суд зазначає наступне.

Так, за правилами п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З вказаних норм слідує, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

У той же час, з матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що перевірка була проведена з відома заступника завідуючого складом ОСОБА_1 , якому перед початком проведення фактичної перевірки перевіряючими пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу

Також з копії наказу про Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 21.05.2021 №55 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фаворит Ойл» вбачається його отримання вище вказаним представником позивача.

Правом на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не скористався, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 повідомив керівництво ТОВа «Фаворит Ойл» про необхідність допуску до проведення фактичної перевірки.

У той же час, посадова особа Товариства підписала акт фактичної перевірки від 26.05.2021 року №192/33-00-07-03, жодних зауважень не мав (т.1, а.с.223-229).

За встановлених обставин та досліджених матеріалів справи суд не вбачає в діях відповідача обґрунтованої протиправності прийнятого податковим органом наказу про проведення фактичної перевірки, а також порушення прав позивача.

Отже, приймаючи оскаржений наказ суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, не порушив права та законні інтереси позивача.

При вирішенні даного спору в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.06.2021 № про застосування штрафних санкцій, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями ПК України.

Так, пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів та приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

В свою чергу, пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Пунктом 230.1. ст.230 ПК України визначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом п.12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п.230.1 ст.230 цього Кодексу розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок №891).

Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (пп. 3 п. 2 Порядку №891).

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Враховуючи норми п.22 підрозд. 5 розд. XX ПК України, платники податку зобов`язані з 1 травня 2019 року до 1 червня 2019 року зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року. Суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Тобто при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Як вбачається з акту перевірки, для зберігання пального позивач використовує 19 резервуарів та 5 наливних труб для верхнього наливу нафтопродуктів в цистерни.

Проведеною перевіркою встановлено не обладнання 19 резервуарів рівномірами пального та 5 наливних труб для верхнього наливу нафтопродуктів в цистерни витратомірами - лічильниками.

Пунктом 128 прим.1.1 ст. 128 прим.1 ПК України передбачено, зокрема, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а у разі порушення вказаної норми передбачена відповідальність.

Вказаними вище нормами Податкового кодексу України встановлено обов`язок суб`єкта (розпорядника акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів) обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у строк не пізніше 01.01.2020 року.

Відповідальність за порушення вказаного обов`язку застосовується з 01.04.2020 року.

За відсутності обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та відсутності реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у встановлений строк виключає можливість проведення суб`єктом здійснення операцій з обігу пального та його зберігання.

Таким чином, враховуючи обов`язок позивача обладнати резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі станом на 01.01.2020 року, та встановленим перевіркою фактом їх відсутності станом на 26.05.2021 року, суд приходить до висновку про правомірне застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за відповідне порушення податкового законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/12681/21, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за необладнання акцизного складу зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр) та належним чином введеними в експлуатацію (позитивний результат повірки або оцінка відповідності, або калібрування) рівнемірами-лічильниками у кількості 19 шт., відповідно до кількості введених в експлуатацію резервуарів пального та витратомірами-лічильниками у кількості 5 шт.

Станом на 26.05.2021 року вказане правопорушення позивачем не було усунуто, що є підставою для накладення штрафу в розмірі 50 000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового, внаслідок повторного протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим пункту 128-1.1 ПК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки під час розгляду справи доводи позивача не знайшли свого підтвердження та не є достатніми для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.06.2021 №, прийнятого за результатами фактичної перевірки від 26.05.2021 року ТОВа «Фаворит Ойл», підстави для задоволення позову відсутні.

Суд звертає увагу, що первинне правопорушення позивачем вимог законодавства підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, а повторність вчинення того ж самого порушення на тому ж самому об`єкті не спростована належними та допустимими доказами позивачем.

Доводи позивача суд відхиляє з вищенаведених мотивів, констатуючи їх недоведеність.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та наявних доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, тому у позові відмовляє.

Підстави для покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору відповідно до ст.139 КАС України у даній справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Ойл» до Державної податкової служби України в особі Західного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 06 жовтня 2025 року.

Суддя М.М. Аракелян

.