Справа № 761/21748/23
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/179/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 1. головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича, 2. Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаним позовом.

Згідно позовних вимог просив суд: скасувати постанову серії № 1КІ від 23.05.2023 року інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адмінісративного правопорушення.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою серії та номер 1КI від 23 травня 2023 року головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича (надалі інспектор з паркування) ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Інспектором з паркування здійснено тимчасове затримання належного позивачу транспортного засобу Skoda Octavia А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом його доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню зважаючи на наступне: інспектором з паркування у режимі фотозйомки 23 травня 2023 року о 13 годині 42 хвилини в м. Києві на вулиці Олеся Гончара, 30 А зафіксовано, що ОСОБА_1 здійснено зупинку транспортного засобу Skoda Octavia А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено вимоги пункту 15.9 и) Правил дорожнього руху України. Висновки інспектора з паркування, щодо порушення пункту 15.9 и) Правил дорожнього руху України не відповідають дійсним обставинам зупинки авто та не грунтуються на правових нормах, що підлягають застосуванню за даних обставин з огляду на наступне: так, 23 травня 2023 року позивач зупинив належний йому автомобіль Skoda Octavia A7, державний номерний знак НОМЕР_1 , на проїзній частині вулиці Олеся Гончара в м. Києві поряд з тротуаром біля будинку N 30А. При цьому: по-перше, отвір в будинку, який інспектором з паркування визнано виїздом з прилеглої території, за розмірами (шириною) є очевидно непридатним для проїзду транспортних засобів. За шириною вказаний отвір може використовуватись виключно як прохід для пішоходів. Дані обставини підтверджується фотографіями з безкоштовного картографічного веб - сервісу Карти Google. Матеріали фотозйомки інспектора з паркування місця зупинки не містять повного зображення вказаного отвору, а тому не дають можливості його оцінки на предмет достатності розмірів для проїзду транспортних засобів; по-друге, дорожні умови в місці зупинки не давали можливості зробити висновок, що отвір в будинку є саме виїздом з прилеглої території навіть за припущення можливості проїзду через нього транспортних засобів. Дорожні умови вказували на те, що отвір може використовуватись виключно як в?їзд на прилеглу територію. Відповідно до п.10.1 ПДР України дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан. До засобів організації дорожнього руху, зокрема, відносяться дорожні знаки та дорожня розмітки. При цьому, на проїзній частині дороги навпроти отвору в будинку не було нанесено дорожньої розмітки 1.1 яка, зокрема, позначає межі проїзної частини, на які в?їзд заборонено. Доказів того, що позивачем здійснено зупинку ближче 10 м саме від виїзду з прилеглої території інспектором з паркування Віняром Р.М. не здобуто. Отже, враховуючи розміри (ширину) отвору, біля якого зупинено автомобіль, відсутність в цьому місці відповідних засобів організації дорожнього руху, зокрема, дорожньої розмітки 1.1, знаку 3.21 та за наявності в будинку проїзду, розташованого далі за напрямком руху автомобіля, у позивача не було реальної можливості ідентифікувати отвір в місці зупинки саме як виїзд з прилеглої території. 3 викладеного вбачається, що саме бездіяльність органу місцевого самоврядування створила умови, за яких неможливо оцінити чи існує заборона на зупинку транспортного засобу в межах 10 метрів від отвору (у разі його придатності для проїзду) в будинку № 30 А по вул. Олеся Гончара в м. Києві, біля якого мною було здійснено зупинку; по-третє, акт огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу інспектора з паркування Віняра Р.М. від 23.05.2023 не містить відомостей про залучення двох понятих та, відповідно, їх підписів, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 14.11.2018 року N? 990 (надалі Порядок); по-четверте, в місці зупинки автомобіль не створював жодних перешкод для руху інших транспортних засобів та пішоходів. Вказане свідчить, що інспектором з паркування належними доказами та у встановленому порядку не доведено винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП України.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 року матеріали справи передані для розгляду судді ОСОБА_3.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи від 23.06.2025 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.07.2025р. відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

29.08.2025 року до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позов. Згідно змісту відзиву представник відповідача 2 вказував, що 23 травня 2023 року об 13 год. 42 хв. головним інспектором з паркування Віняр Русланом Мироновичем на вул. Олеся Гончара, 30-А в м. Києві було зафіксовано розташування транспортного засобу SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 , який зупинено ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. На виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України інспектором було здійснено фотофіксацію (із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат) вказаних обставин. Встановивши відповідальну особу, а саме: Потребу Сергія Миколайовича, за яким зареєстровано транспортний засіб SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 , інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 23 травня 2023 серії 1КІ № , відповідно до якої на Позивача накладено штраф в розмірі 680 грн. за порушення вимог частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпункту и) пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306. Враховуючи викладене, інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення серія 1КІ N від 23 травня 2023. Докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення є матеріали фотозйомки, які доступні на офіційному сайті Київської міської державної адміністрації, а також додаються до відзиву. За фотоматеріалами можна встановити, що транспортний засіб SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 перешкоджає в`їзду до двору та виїзду з нього, тобто створює загрозу безпеці руху, так як знаходиться ближче 10 метрів з місця виїзду, зокрема і перешкоджає водіям транспортних засобів здійснити безпечний заїзд або виїзд з прилеглої території та переконатися в безпечності маневру. Доводи позивача про те, що виїзд з прилеглої території, поряд з якою був припаркований його автомобіль, є отвором в будинку, який інспектором визнано виїздом з прилеглої території, засновуються на припущеннях. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху. Пунктом 15.9 (и) ПДР заборонено зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Пункт 1.10 ПДР України визначає, що прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. У позовній заяві позивач визнає, що добре бачив виїзд з прилеглої території, оскільки він був в полі його зору, тому безпідставним є твердження позивача, що неможливо було оцінити чи існує заборона зупинки транспортного засобу в межах 10 метрів від виїзду з прилеглої території будинку N30А по вул. Олеся Гончара. З фотоматеріалів, якими зафіксовано правопорушення вбачається, що автомобіль SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 , зупинено ближче ніж 10 метрів від місця виїзду з прилеглих територій (виїзд з двору будинку). Доводи позивача про те, що його автомобіль суттєво не перешкоджав дорожньому руху і не створював загрозу безпеці руху, повністю спростовуються матеріалами фотофіксації адміністративного правопорушення. Так, перешкоджання дорожньому руху та створення загрози безпеці руху, зокрема, полягає у зменшенні оглядовості для водіїв транспортних засобів, перешкоджання водіям транспортних засобів здійснити безпечний заїзд або виїзд з прилеглої території та переконатися в безпечності маневру. Таким чином, представник відповідача 2 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 1 правом подачі відзиву не скористався.

Відповідь на відзив не надходила.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

Судом встановлено, що 23 травня 2023 року об 13 год. 42 хв. головним інспектором з паркування Віняр Русланом Мироновичем на вул. Олеся Гончара, 30-А в м. Києві було зафіксовано розташування транспортного засобу SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 , який зупинено ближче 10 м від виїзду з прилеглої території.

Постановою серії та номер 1КI від 23 травня 2023 року головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича (надалі інспектор з паркування) ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Як зазначено в постанові, транспортний засіб SKODA OKTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_2 , 23.05.2023 року о 13 год. 42 хв. по вул. Олеся Гончара, 30а в м. Києві зупинено ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушено пункт 15.9 и) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора.

Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: kyiv.digital/penalty/check.

Сторонами не заперечувалось, що власником даного транспортного засобу є позивач.

Позивач, вважаючи протиправними дії інспектора з паркування щодо винесення вищевказаної постанови щодо тимчасового затримання його транспортного засобу і розміщення його на штрафмайданчику, а також протиправною вказану постанову, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990 ( далі - Порядок № 990).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено значення термінів, зокрема: прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

У п. 15.9 «и» ПДР України визначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 15.10 «а» ПДР України передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, в редакції станом на день виникнення правовідносин, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (п. «з»).

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно, на ці правовідносини поширюється положення ч. 4 ст. 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 Порядку № 990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Пунктом 12 Постанови № 990 передбачено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Матеріали фотофіксації, копії яких долучені до відзиву на позов відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до положень статті 142 КУпАП Інспектором здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 23.05.2023; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта 3) географічні координати:50.45128417, 30.5062575; 4) час вчинення порушення: 13:42:15 год.

З приєднаних до матеріалів справи матеріалів фото фіксації чітко вбачається, що водієм були порушені вимоги пп. и п. 15.9 ПДР.

Дослідженими судом фотознімками, що містять заміри, проведені інспектором, встановлено, що відстань до виїзду з прилеглої території та транспортним засобом позивача, що зупинився, менше 10 м, чим порушено п. 15.9. и) Правил дорожнього руху.

Окрім того, суд враховує, що позивач не оспорює факт зупинки автомобіля, при цьому, вказує, що отвір в будинку, який інспектором з паркування визнано виїздом з прилеглої території, за розмірами (шириною) є очевидно непридатним для проїзду транспортних засобів. За шириною вказаний отвір може використовуватись виключно як прохід для пішоходів, що підтверджується фотографіями з безкоштовного картографічного веб - сервісу Карти Google.

Такі доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування постанови та не свідчать про дотримання останнім ПДР України під час здійсненої ним зупинки, адже зупинка транспортного засобу позивачем з порушенням ПДР з досліджених судом доказів є очевидною.

При цьому, з наданого відповідачем зображення арки, неможливо встановити, що відповідна арка у будинку не пристосована для в`їзду або виїзду автотранспорту, а тому вказані доводи позивача базуються на припущеннях, які відповідно до ст. 242 КАС України не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Отже, тимчасове затримання транспортного засобу інспектор з паркування здійснив правомірно, керуючись ст. 265-4 КУпАП, а тому протиправність дій інспектора з паркування відсутня, а винесена відповідачем постанова є правомірною.

Таким чином, автомобіль позивача було розміщено з порушенням вимог підпункту и) пункту 15.9 Правил, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб позивача підлягав тимчасовому затриманню відповідно до вимог пп. д) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Отже, інспектор в своїх діях керувався виключно приписами законодавства, в даному випадку ст. 265-4 КУпАП.

Саме ст. 265-4 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Доказів неправомірної поведінки головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Враховуючи викладене, вбачається, що головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.05.2023 року серії № 1КІ .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП та, відповідно, не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.05.2023 року серії № 1КІ , відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Водночас, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Із наведеного випливає, що головний інспектор з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняр Руслан Миронович не є тією особою, яка має відповідати за цим адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

Верховний Суд у вказаних справах виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Тобто, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі є лише Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а тому в позові до головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича слід відмовити у зв`язку з тим, що він не є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 5, 7, 20, 25, 44, 47, 73-77, 286 КАСУ, ст. 14-2, 122, 245, 251, 258, 265-4, 279-1, 280 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1 - головний інспектор з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Віняр Руслан Миронович, вул. Леонтовича, 6, м. Київ, 01030, ;

Відповідач 2 - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вул. Леонтовича, 6, м. Київ, 01030, .

Повний текст рішення складено 03.10.2025р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА