Справа № 160/20441/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 жовтня 2025 року Справа №160/20441/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю , -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року у справі №160/20441/24 з поданням Відповідачем звіту.

Ухвалою суду прийнято до розгляду заяву, запропоновано відповідачу надати пояснення щодо виконання рішення суду у справі №160/20441/24.

На адресу суду надійшла заява, згідно якої відповідач пояснив про наміри оскаржити рішення суду шляхом поновлення строків на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю, суд зазначає про таке.

01.10.2024 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено:

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року по 20 січня 2024 року - день вибуття з Військової частини НОМЕР_1 , оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20 100 гривень.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року по 20 січня 2024 року - день вибуття з Військової частини НОМЕР_1 , оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду набрало законної сили 01 листопада 2024 року.

07.01.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Відповідно до ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду з даною заявою рішення суду по даній справі не виконується.

Суд звертає увагу, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Станом на момент розгляду поданої заяви про встановлення судового контролю, докази повного виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні.

Згідно Єдиного Державного реєстру судових рішень постановою встановлено, що постановою від 15.09.2025 року Третього апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024р. у справі №160/20441/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Станом на теперішній час, заявник отримав відповідний виконавчий лист у справі №160/27921/24 , проте, не надав жодних доказів звернення до державної виконавчої служби з метою пред`явлення такого виконавчого листа до примусового виконання, а також не надав доказів щодо неможливості його примусового виконання.

В той же час, суд не встановив, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №160/20441/24.

Отже, заявник, стверджуючи про невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, не надав до суду доказів звернення ані до самого відповідача, ані до органів виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду та відсутності результату по завершенню процедури примусового виконання рішення суду.

Суд зауважує, що у розумінні приписів абз.1 ч.1, ч.5 ст.382 КАС України процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція абз1. ч.1, ч.5 ст.382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок, якщо це не стосується справ, виключний перелік яких наведено в абз.2 ч.1 ст.382 КАС України.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав. Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

Враховуючи, що у справах, крім справ, перелік яких наведено в абз.2 ч.1 ст.382 КАС України, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що ця справа не належить до тих, які визначені в абз.2 ч.1 ст.382 КАС України, при цьому заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття таких заходів за наявних обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №160/20441/24.

Керуючись ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова