Справа № 520/4550/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р. Справа № 520/4550/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., повний текст складено 23.04.25 по справі № 520/4550/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині обчислення середньомісячного заробітку у розмірі 483,85 грн та не нарахування згідно п. "г" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" надбавки у розмірі 40% від основного розміру пенсії за вислугу років за її одержання з більш пізнього строку; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 №40; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 10.12.2024 перерахувати ОСОБА_1 середньомісячний заробіток по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 10.12.2024 перерахувати розмір пенсії за вислугу років по перерахованому середньомісячному заробітку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 10.12.2024 нарахувати згідно п."г" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 щомісячні надбавки у розмірі 40% від основного розміру перерахованої пенсії за вислугу років за її одержання з більш пізнього строку та здійснити виплату перерахованих сум пенсії за вислугу років з надбавками з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 щодо обчислення середньомісячного заробітку у розмірі 483,85 грн та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 10.12.2024 перерахувати ОСОБА_1 середньомісячний заробіток по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року, з 10.12.2024 перерахувати розмір пенсії за вислугою років та здійснити виплату різниці між перерахованими та раніше виплаченими сумами пенсії за вислугою років та прийняти постанову, якою в цій частині задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що в розрахунку заробітку показники за кожен місяць з березня 1994 року по лютий 1999 року повністю співпадають з щомісячними показниками за вказаний період у архівній довідці Галузевого державного архіву МО України від 27.03.2019. Вказує, що судом не з`ясовано, на підставі чого відповідач проводив обчислення середньомісячного заробітку в розрахунку від 21.02.2025. Стверджує, що в матеріалах пенсійної справи позивача наявна єдина довідка про заробіток, яка дає право на призначення пенсії за вислугою років, - архівна довідка Галузевого державного архіву МО України від 27.03.2019. Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно застосовує Закон №1058-IV, який у даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки середньомісячний заробіток відповідачем обчислено згідно з ч.3 ст.53 Закону №1788-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 10.02.2000 №264, п.7 Порядку №418, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.05.2021 у справі №641/10058/16-а.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 без змін. Зазначає, що на виконання рішення суду по справі №520/2087/2020 позивачу призначено з 26.04.2019 пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден, обчислено пенсію з 26.04.2019 відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418. Суд першої інстанції правильно відзначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ПФУ із заявою про призначення пенсії з більш пізнього строку.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років (льотний склад) згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.04.2019.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі №520/2087/2020, яким зобов`язано Головне управління призначити пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років як працівнику льотного складу з 26.04.2019. Для розрахунку пенсії враховані спеціальний стаж, який становить 29 років 08 місяців 16 днів та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.03.1994 по 28.02.1999.

17.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою щодо перерахунку пенсії з причини працевлаштування на роботу з 10.12.2024.

Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 23.12.2024 №40 позивачу з 10.12.2024 проведений відповідний перерахунок. Розрахунок проводився за двоскладовою формулою. Для розрахунку першої складової враховано спеціальний стаж і заробіток по 31.12.2003. Розрахунок другої складової проводиться з урахуванням спеціального стажу і заробітку за період з 01.01.2004.

Відповідно до оскарженого рішення від 23.12.2024 №40 загальний розмір пенсії позивача по 2-х складових складає 10771,05 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно обчислено середньомісячний заробіток у розмірі 483,85 грн та не нараховано згідно п. "г" ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" надбавку у розмірі 40% від основного розміру пенсії за вислугу років за її одержання з більш пізнього строку, що свідчить про протиправність рішення пенсійного органу від 23.12.2024 №40, позивач ініціював даний спір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів звернення позивача до пенсійного фонду стосовно перерахунку пенсії із середньомісячного заробітку по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року, доказів подання до відповідача архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та доказів звернення позивача до ПФУ із заявою про призначення пенсії з більш пізнього строку.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2024 щодо обчислення середньомісячного заробітку у розмірі 483,85 грн та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 10.12.2024 перерахувати ОСОБА_1 середньомісячний заробіток по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року, з 10.12.2024 перерахувати розмір пенсії за вислугою років та здійснити виплату різниці між перерахованими та раніше виплаченими сумами пенсії за вислугою років, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).

За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст.10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з цим, згідно зі ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі по тексту - Закон №1788-XII) за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

З наведеного слідує, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різними видами пенсії і пенсія за вислугу років призначається та нараховується на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Абзацом першим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом другим пункту 16 розділу XV Закону №1058-ІV передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Згідно зі ст.51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до пункту «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті - працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті визначеної законом вислуги років на цих посадах.

Відповідно до ч.3 ст.53 Закону №1788-ХІІ працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Частиною 1 ст.64 Закону №1788-ХІІ визначено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Згідно зі ст.65 Закону №1788-ХІІ середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

У відповідності до ст.66 Закону №1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, встановлено, що пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Максимальний розмір пенсій за вислугу років працівників льотно-випробного складу не може перевищувати 85 процентів заробітку.

Крім того, працівникам льотно-випробного складу до пенсії за вислугу років нараховуються надбавки та підвищення, передбачені статтями 21 та 77 Закону.

Заробіток для обчислення пенсій працівникам льотно-випробного складу визначається в такому порядку:

а) у разі призначення (перерахунку) пенсії, яка обчислена із заробітку до 1992 року, скоригований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 липня 1992 р. №395 "Про додаткове коригування рівнів державних пенсій" середньомісячний заробіток підвищується за коефіцієнтом, який визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на 1005 карбованців;

б) якщо пенсія обчислюється з урахуванням заробітку після 1 січня 1992 р., то частина заробітку до 1 січня 1992 р. коригується відповідно до підпункту "а" цього пункту, а заробіток за кожний місяць після 1 січня 1992 р. збільшується на коефіцієнт, що визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на середню заробітну плату працівників народного господарства за відповідний місяць.

З одержаної суми обчислюється пенсія за нормами, встановленими Законом України "Про внесення змін до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

в) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Виплата пенсії здійснюється з урахуванням абзаців четвертого та п`ятого пункту 13 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі №520/2087/2020, яке набрало законної сили 07.09.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 26.04.2019 пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден, обчислити пенсію з 26.04.2019 відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та здійснити її виплату.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі №520/2087/2020, ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років як працівнику льотного складу з 26.04.2019. Для розрахунку пенсії враховані спеціальний стаж, який становить 29 років 08 місяців 16 днів та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.03.1994 по 28.02.1999.

17.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління з заявою щодо перерахунку пенсії з причини працевлаштування на роботу з 10.12.2024.

Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 23.12.2024 №40 позивачу з 10.12.2024 проведений відповідний перерахунок. Розрахунок проводився за двоскладовою формулою. Для розрахунку першої складової враховано спеціальний стаж і заробіток по 31.12.2003. Розрахунок другої складової проводиться з урахуванням спеціального стажу і заробітку за період з 01.01.2004.

Відповідно до оскарженого рішення від 23.12.2024 №40 загальний розмір пенсії позивача по 2-х складових складає 10771,05 грн.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку пенсії позивача з 10.12.2024 протиправно не розрахувало середньомісячний заробіток по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року, як найвигідніші показники, наведені в архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.03.2019 №179/1/5488.

Натомість, відповідач у відзивах на позовну заяву та на апеляційну скаргу зазначає, що для розрахунку пенсії враховані спеціальний стаж, який становить 29 років 08 місяців 16 днів та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.03.1994 по 28.02.1999 (60 календарних місяців роботи). При цьому, заяв від ОСОБА_1 про перерахунок заробітної плати або страхового стажу до Головного управління не надходило.

Як зазначено вище, згідно зі ст.65 Закону №1788-ХІІ середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Також, відповідно до ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто за бажанням пенсіонера, у разі доцільності, пенсія може обчислюватися в тому числі з урахуванням заробітку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1), який регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 встановлено, що для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Крім того, абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Отже, законодавцем визначено певний перелік умов, при яких для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, зокрема: за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Відповідно до п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що відповідно до статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення пенсії за період до 30 червня 2000 року підлягає застосуванню у двох випадках: 1) якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, та 2) за бажанням самих пенсіонерів, однак за умови, підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Стосовно другого випадку, то єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Водночас, саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення (перерахунку) пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а, від 04.05.2022 у справі №819/946/18, від 13.07.2022 у справі №620/4800/20.

Пунктом 2.7 Порядку №22-1 визначено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати ОСОБА_1 середньомісячний заробіток по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року.

Однак, доказів звернення позивача до пенсійного фонду стосовно перерахунку пенсії із середньомісячного заробітку по заробітній платі за період роботи з грудня 1994 року по листопад 1999 року згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.03.2019 №179/1/5488 матеріали справи не містять.

Тож, за даним епізодом відсутність відповідного звернення позивача зумовлює відсутність порушеного права як об`єкту судового захисту згідно з ч.1 ст.2 КАС України.

Доводи апеляційної скарги про те, що в розрахунку заробітку позивача показники за кожен місяць з березня 1994 року по лютий 1999 року повністю співпадають з щомісячними показниками за вказаний період у архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оброни України від 27.03.2019, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновок суду про відсутність заяви позивача про перерахунок пенсії за вислугою років, розраховану із середньомісячного заробітку з урахуванням заробітної плати з грудня 1994 року по листопад 1999 року на підставі архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оброни України від 27.03.2019 №179/1/5488.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно застосовує Закон №1058-IV, який у даному випадку не підлягає застосуванню, колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на соціальний захист деталізовано нормами Закону №1058-ІV, який був прийнятий на зміну положенням Закону №1788-ХІІ. При цьому, до приведення законодавства України у відповідність із Законом №1058-ІV закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону (абз.1 п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV).

Посилання апеляційної скарги на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2021 у справі №641/10058/16-а, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони прийняті щодо правовідносин, які не є релевантними стосовно обставин даного спору.

Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі № 520/4550/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко