Справа № 620/6300/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/6300/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Шашери М.О.,

представника позивача - Труби А.В.,

представника відповідача - Анако Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) 30.05.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області )далі ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.04.2025 №7125/ж10/25-01-07-05-01, №7126/ж10/25-01-07-05-01, №7127/ж10/25-01-07-05-01.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесені податкові повідомлення-рішення з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.06.2025 призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено перше підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.06.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 05.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено наступне підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.09.2025 клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Ухвалою суду від 04.09.2025 підготовче провадження закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що фактична перевірка позивача на підставі наказу ГУ ДПС в м.Києві від 15.02.2025 №1340-п «Про проведення фактичних перевірок» здійсненна з дотримання вимог чинного законодавства України, а тому податкові повідомлення-рішення, винесені контролюючим органом, є правомірними.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3, 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України. А тому для проведення фактичної перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки. Отже, оскільки проведення фактичної перевірки було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 29.01.2010, серії В03 №840569 (а.с.26 зворот). Основним видом господарської діяльності є: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпечення у спеціалізованих магазинах; 47.42 Роздрібна торгівля, телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах (а.с.27).

Для здійснення підприємницької діяльності позивач орендує нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надав договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2024 №346 (а.с.18 зворот-19).

ГУ ДПС у м.Києві згідно наказу від 25.02.2025 №1340-п на підставі п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.3, п.п. 80.2.4 п. 80.2, ст. 80, п. 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України від 21.06.2012 року №5007-VI «Про ціни і ціноутворення», також інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, призначено проведення фактичної перевірки з 15.03.2025 тривалістю 10 діб ФОП ОСОБА_1 за місцем інтернет-магазину «ALIGATOR.COM.UA» за адресою м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки) (а.с.22).

За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 21.03.2025 №014702, у якому зафіксовані висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства: п.1,2, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями); п.6 роз.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку від 29.12.2017 №148 (зі змінами та доповненнями); ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (за змінами та доповненнями (а.с.16-17).

24.03.2025 до ГУ ДПС у Чернігівській області від ГУ ДПС у м. Києві надійшли матеріали фактичної перевірки за основним місцем обліку ФОП ОСОБА_1 .

Позивач не погодився з актом перевірки, про що в акті зроблено відповідний запис, та 04.04.2025 до ГУ ДПС у м.Києві були подані заперечення на акт перевірки з додатками (а.с.20 зворот-21). Заперечення розглянуті, висновки акту залишені без змін.

23.04.2025 за результатами перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення-рішення: №7125/ж10/25-01-07-05-01; №7126/ж10/25-01-07-05-01; №7127/ж10/25-01-07-05-01 (а.с.23-25).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Щодо наказу ГУ ДПС у м.Києві від 25.02.2025 №1340-п «Про проведення фактичних перевірок».

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

В силу вимог п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із підпунктом 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У постановах: від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19, від 17.12.2020 у справі № 520/12028/18 Верховний Суд вказує на необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, також конкретних фактичних підстав її призначення. У вказаних справах зроблено висновок, що при здійсненні призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Окрім цього, Верховний Суд у постановах від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а та від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21, звернув увагу на те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 15.11.2023 у справі № 320/9733/22.

Так, 25.02.2025 в.о. заступника начальника Головного управління ДПС у м.Києві видано наказ №1340-п "Про проведення фактичних перевірок", а саме провести фактичну перевірку інтернет-магазину ALIGATOR.COM.UA за адресою м.Київ, вул.Шулявська,буд.5. У наказі зазначено, що він виданий, зокрема, на підставі пп.80.2.2, пп.80.2.3, пп.80.2.4 п.80.2 ст.80, п.69.27 підр.10 Інші перехідні положення ПК України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями).

Разом з тим, у наказі відсутня інформація, яка свідчила б про наявність та/ або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України ); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України); неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України ).

Окрім того, у вказаному наказі, відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки.

Щодо посилання контролюючого органу на доповідну записку управління фактичних перевірок від 25.02.2025 №462/26-15-07-07-00-12, як підставу проведення перевірки, то зазначена доповідна записка за своєю правовою природою є внутрішнім службовим документом контролюючого органу, зміст якої був невідомий ФОП ОСОБА_1 перед початком перевірки.

При цьому інформація, на підставі якої видано наказ від 25.02.2025 №1340-п, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/1304/2020.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про недоведеність податковим органом виконання ним вимог п. 80.2 ст. 80, п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України при призначенні перевірки.

Окрім того, відповідно до висновків Верховного Суду оцінка правомірності призначення і проведення перевірки надається під час розгляду справи про скасування податкового повідомлення-рішення. При цьому, у випадку встановлення допущення контролюючим органом істотних порушень під час призначення і проведення перевірки, які тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення контролюючого органу, такі висновки можуть бути самостійною підставою для задоволення позову і скасування такого рішення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №500/1429/22.

Також суд зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тому, за відсутності підстав для проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку. Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. При цьому, порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Зазначені висновки Верховний Суд викладав у своїх постановах від 19 листопада 2019 року у справі №160/8859/18, від 30 червня 2019 року у справі №825/1747/17.

Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ППР від 23.04.2025: №7125/ж10/25- 01-07-05-01 у сумі 258 159,20 грн, №7126/ж10/25-01-07-05-01 у сумі 103 263,68 грн., №7127/ж10/25-01-07-05-01 у сумі 1 020,00 грн., суд виходить із такого.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст.3 Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:

згідно із п.1 проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

згідно із п.2 надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

згідно із п.12 вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Тобто, названі норми права передбачають обов`язок суб`єкта господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій. Недотримання таких вимог тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті контролюючий орган прийшов до висновків про порушення позивачем: пунктів 1, 2 та 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), а саме: проведення розрахункових операцій з продажу товарів на зальну суму 103 263,68 грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків). (ППР від 23.04.2025р. №7125/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 258 159,20 грн.); п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), а саме: ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Виявлено необлікованих товарів на суму 103 263,68 грн. (ППР від 23.04.2025р. №7126/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 103 263,68 грн.); 3) ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, а саме: ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (ППР від 23.04.2025р.№7127/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 020,00 грн).

Однак суд вважає, що зазначені висновки спростовуються відомостями зазначеними контролюючим органом в акті перевірки від 24.03.2025р. №24419/26/15/07/, зокрема:

розділ 2 Описова частина, до перевірки надано: п.1.Реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій №ПРРО, п.2.1.9 Програмний реєстратор розрахункових операцій фіскальний №, дата реєстрації 10.04.2022. В п.2.2.2 зазначено про надання до перевірки документу, що підтверджує право користування господарською одиницею (договір оренди). В п.2.2.4 в графі забезпечення можливості розрахунку у безготівковій формі за продані товари (надані послуги), наявність банківського платіжного терміналу забезпечено. В п.2.2.13 фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій - згідно вимог, п.2.2.14 використання режиму попереднього програмування найменування цін, товарів (послуг) та обліку їх кількості - згідно вимог. В п.2.2.16 створення фіскальних звітних чеків - згідно вимог, п.2.2.17 створення контрольних стрічок і забезпечення їх зберігання згідно вимог.

Як вбачається з акту перевірки, перед початком проведенням фактичної перевірки 15.03.2025 була проведена контрольна розрахункова операція з придбання ноутбуку MSI Creator A16 AI+ A3XVFG по ціні 103 263,68 грн за готівку в інтернет-магазині ALIGATOR.COM.UA за адресою м.Київ, вул.Шулявська,буд.5. Також зазначено, що операція через ПРРО не проводилась, розрахунковий документ встановленої форми та змісту не видавався. (а.с.17).

Суд звертає увагу, що у наказі Головного управління ДПС у місті Києві №1340-п від 25.02.2025р. не передбачено право на проведення посадовими особами контролюючого органу контрольної розрахункової операції, оскільки відсутнє посилання на п.80.4 ст.80 ПК України.

Також в акті перевірки відсутні посилання на докази, які б вказували на видачу посадовим особам, що в межах проведення фактичної перевірки позивача здійснили контрольну розрахункову операцію, грошових коштів (готівки) з каси бюджетних асигнувань контролюючого органу у сумі 103 263,68 грн. Зазначене може свідчити, що вказані грошові кошти фактично мають інше джерело походження ніж кошти, передбачені на здійснення відповідної діяльності органів ДПС.

Так, відповідно до положень ст.2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік. Проводячи контрольну розрахункову операцію певна посадова особа ДПС діє від імені держави в особі державного органу, що у свою чергу зумовлює використання для проведення такої операції лише державних коштів. Отже, чинне законодавство не містить положень щодо використання для проведення контрольних операцій приватних коштів, у т.ч. коштів осіб, які проводять перевірку, а відтак в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, посадові особи контролюючого органу, за відсутності законодавчого дозволу, не мають права використовувати власні кошти для проведення контрольної розрахункової операції.

З наведеного вбачається, що контрольна розрахункова операція фактично проведена не за рахунок контролюючого органу, не у зв`язку з виконанням функцій держави. Тобто, контролюючий орган вийшов за межі повноважень, наданих наказом №1340-п від 25.02.2025р.

З огляду на викладене, вказані вище обставини є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.04.2025р.

Аналогічні позиції висловлені у справі №320/39360/23 постанова ШААС від 02.04.2025р.

Щодо порушення позивачем п.12 статті 3 Закону.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку № 496).

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Також, згідно з положеннями п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Статтею 20 Закону встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до п.12 ст.3 Закону, а стаття 20 цього Закону передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку так і в разі ненадання суб`єктом господарювання під час перевірки документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу/господарському об`єкті.

Разом з цим, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

При цьому, згідно ст.20 Закону фінансова санкція застосовується у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

Тобто для визначення розміру відповідної санкції за порушення обліку товарів обов`язковою умовою є підтвердження, що такий товар відноситься до категорії тих, що підлягає обліку.

Як зазначає позивач, у ході перевірки ним надавались документи на підтвердження обліку спірного товару (ноутбуку MSI Creator A16 AI+ A3XVFG), що знаходився в магазині, але такі документи в акті перевірки не описані та до уваги не взяті. Зазначені документи додавались до заперечення на акт перевірки (копія рахунку на оплату №51/8236420-01 від 14.03.2025р., копія видаткової накладної №51/8 від 15.03.2025р.) та додані до позовної заяви.

Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Аналогічна позиція висловлена у справі №420/22368/24 постанова 5ААС від 11.02.2025р. (ухвала ВС від 19.05.2025р. відмова у відкритті провадження), у якій суд зазначив, що до закінчення фактичної перевірки усі документи були надані (ФОП додані документи до заперечень на акт перевірки), а тому підстави для притягнення позивача до відповідальності за ст.20 Закону №265/95- ВР відсутні. Головне управління ДПС в області не звернуло уваги на особливості нормативно-правового регулювання питання притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності на підставі ст.20 Закону №265/95-ВР та дійшло помилкового висновку про наявність у діях позивача податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена зазначеною нормою).

Зазначене спростовує висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог: п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), а саме: ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, а саме: ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового обліку.

Також, для визначення обставини реалізації необлікованого товару мала б бути встановлена розбіжність між даними обліку платника податків та фактичними залишками товару, чого контролюючим органом здійснено не було.

Будь-яких обрахунків залишків товарів, які мали б бути в магазині згідно із даними обліку, перевіряючими не проводилось і, як наслідок, жодних відхилень фактично наявних в магазині товарів від даних обліку позивача не виявлено.

Таким чином, висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР не підтверджуються належними доказами, а відтак є безпідставним.

Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №809/597/16.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №826/12449/17 звертає увагу, «що специфіка штрафної санкції за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР полягає в тому, що у відповідності до ст.20 вказаного Закону, вона визначається в залежності від вартості не облікованих товарів, а обов`язковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, є реалізація (продаж) не облікованих товарів».

Разом з тим, факту реалізації товарів під час здійснення перевірки контролюючим органом встановлено не було. Отже, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається. Такий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 15.08.2018 у справі №815/2751/16 та від 13.08.2020 у справі №826/13537/17.

Вказане в сукупності свідчить про недотримання контролюючим органом вимог ПК України. Аналогічні позиції висловлені також , зокрема у справах: №620/3071/24 (Постанова ШААС від 13.08.2024р., ухвала ВС від 28.01.2025р. відмова у відкритті провадження), №620/16584/23 (Постанова ШААС від 18.06.2024р., ухвала ВС від 30.07.2024р. відмова у відкритті провадження)

Суд зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому, за відсутності підстав для проведеної перевірки, як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, про що також неодноразово висловився Верховний Суд у своїх постановах від 19 листопада 2019 у справі №160/8859/18, від 30 червня 2019 у справі №825/1747/17.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ФОП ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідач не довів правомірність своїх рішень.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.04.2025 №7125/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 258 159,20 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.04.2025 №7126/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 103 263,68 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.04.2025 №7127/ж10/25-01-07-05-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 020,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 899 (дві тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 55 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 жовтня 2025 року.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна