Справа № 160/12037/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 28 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи з 11.03.1995 по 02.09.1996 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , період роботи з 19.11.1993 по 10.03.1995 та здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 03.01.2025.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі
19 травня 2025 року та 26 травня 2025 року від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідачі вказали, що для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 11.03.1995 до 02.09.1996 немає підстав, оскільки в записі у трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому був працевлаштований позивач, що є порушенням вимог Інструкції №58. Також вказали, що для підтвердження пільгового стажу позивач надав Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 №6 та архівну довідку від 12.02.2024 №8, видана ПАТ «Дніпропетровський трубний завод». При цьому, зазначена у довідках назва професії «електрогазозварник» не міститься у переліку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів ССР від 26.01.1991 №10. Також, в цьому переліку відсутня також посада газоелектрозварника, яку виконував позивач з 04.01.1994 до 10.03.1995. Також, відповідачі вказали, що вирішення питання призначення позивачу пільгової пенсії є дискрецією суб`єкта владних повноважень. З цих підстав просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
20 червня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти викладених відповідачами у відзивах обставин та зазначає, що його стаж роботи підтверджений належними доказами та документами, а тому у відповідача не було підстав для незарахування до його пільгового стажу спірних періодів трудової діяльності.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
ОСОБА_1 , громадянин України, на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач у період з 19.11.1993 до 10.03.1995 працював на посадах електрозварника та газоелектрозварника у ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», з 10.03.1995 до 02.09.1996 електрозварником 5 розряду .
03.01.2025 Позивач вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, до заяви додано необхідний пакет документів.
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, як це передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі- Порядок № 22-1).
За результатами розгляду документів заявника страховий стаж становить - 28 років 8 місяців 18 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 4 роки 0 місяців 4 дні. Також, у рішенні зазначено, що позивачем не повідомлено про неотримання від органів пенсійного забезпечення російської федерації пенсійних виплат.
13.03.2025 позивач вдруге звернувся із заявою, надавши додаткові документи із врахуванням недоліків, зазначених у попередньому рішенні про відмову в призначенні пенсії.
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
За результатами розгляду документів заявника страховий стаж становить - 33 років 0 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 5 років 3 місяці 1 день. Також, вказано, що заявником не повідомлено про неотримання від органів пенсійного забезпечення російської федерації пенсійних виплат.
В межах 3-х місячного строку позивач втретє звернувся із заявою від 24.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що згідно поданих документів, в тому числі довідки, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці №6 від 12.02.2024, до стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 19.11.1993 до 10.03.1995, оскільки зазначені у довідці посади електрозварника та газоелектрозварника не передбачені Списком №2 постанови №1173 від 22.08.1956 та постанови №10 від 26.01.1991.
Вік заявника на момент звернення за призначенням пенсії - 58 років 04 місяці 27 днів.
Страховий стаж позивача - 33 роки 02 місяці 12 днів.
Відмова в призначенні пенсії мотивована недостатністю у позивача пільгового стажу.
Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду.
Також, позивач вказує, з відповіді на адвокатський запиту стало відомо про незарахування відповідачем до страхового стажу періоду трудової діяльності з 10.03.1995 до 02.0.09.1996, оскільки в трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому працював позивач.
Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з такого.
Щодо незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.
На підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та п.3 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок №383).
Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Надана суду копія трудової книжки та Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній містять всі необхідні записи щодо умов та характеру роботи позивача у спірні періоди трудової діяльності.
Судом встановлено, що в спірний період трудової діяльності позивача з 19.11.1993 до 10.03.1995 на посаді електрозварника та газоелектрозварника діяли Списки №2, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (з 01.01.1992).
Натомість, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу спірний період роботи з огляду на те, що посади електрозварник та газоелектрозварник не передбачені Списком №2 постанови №1173 від 22.09.1956 та постанови №10 від 26.01.1991.
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена як окрема професія, при цьому, така професія є загальною та об`єднує назви професій, пов`язаних із зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних та автоматичних машинах.
Відтак, професії зварника, електрогазозварника, газозварника і електрозварника є різними найменуваннями однієї професії, а зазначення у довідці однієї із тотожних професій, відмінної від зазначеної в Списку, не може бути підставою для відмови особі у зарахуванні до пільгового стажу періоду трудової діяльності за такою професією чи на такій посаді.
Зазначений підхід застосовано також Верховним Судом у постанові від 23.12.2019 у справі №535/103/17, постанові від 27.03.2020 у справі №607/1266/17 та постанові від 30.05.2018 у справі №174/658/16-а.
З огляду на викладене, у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його трудової діяльності з 19.11.1993 до 10.03.1995.
Щодо незарахування періодів роботи з 11.03.1995 до 02.09.1996 до страхового стажу позивача.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач у період з 10.03.1995 до 02.09.1996 працював на посаді електрозварника 5 розряду .
Однак, як вбачається з форми РС-право позивачу не було зараховано вищевказаний період роботи до страхового стажу, оскільки в записі у трудовій книжці відсутня назва підприємства, на якому був працевлаштований позивач.
Суд звертає увагу, що працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Отже, судом встановлено, що записи про роботу позивача у спірні періоди у трудовій книжці виконані у чіткій послідовності та з відповідністю дати. Доказів того, що записи про роботу позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачем суду не надано.
Суд виходить з того, що записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.
Крім того, у трудовій книжці позивача містяться номери наказів, на підставі яких позивач був прийнятий на роботу та звільнений.
Водночас, частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчиняв, тим самим не дотримавшись вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.
Щодо зобов`язання відповідача в спірних правовідносинах призначити позивачу пенсію, то суд вказує, що вищевказані вимоги є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому задоволенню не підлягають.
Так, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань, та суд не обраховує дійсний стаж позивача. Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно органам Пенсійного фонду.
Отже, повноважним органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.
Оскільки пенсійним органом при розгляді заяви позивача не вирішено питання щодо зарахування до пільгового та страхового стажу спірних періодів, які були предметом розгляду в цій справі, отже, не перевірено ті умови, з якими закон пов`язує наявність в особи права на пенсію за віком на пільгових умовах, то суд не може перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо призначення пенсії.
Відтак, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду та з огляду на зараховані за цим рішенням суду періоди трудової діяльності до пільгового та страхового стажу.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди трудової діяльності до страхового та пільгового стажу роботи позивача та повторно розглянути заяву, суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що належним відповідачем в цій частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати спірні періоди до стажу є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Отже, саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області має зарахувати спірні періоди позивачу до пільгового та страхового стажу.
Відтак, в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Отже, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.03.1995 до 02.09.1996, а до пільгового стажу період трудової діяльності з 19.11.1993 до 10.03.1995.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон