Справа № 200/6268/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Справа№200/6268/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень, передбаченої п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;

- зобов`язання виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень, передбаченої п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач у війці 18 років був мобілізований до Збройних Сил України у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та по теперішній час проходить службу у військовій, а тому мав право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.

06 липня 2025 року позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою повідомити, коли йому буде виплачено грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

23 липня 2025 року листом №1555/3855 відповідачем 1 було повідомлено, що право на отримання одноразової грошової винагороди мають військовослужбовці, які уклали контракт на проходження військової служби, за формою зразком, закріпленим у додатку 2 до цього Порядку на посадах рядового складу. Разом з тим, за час служби ОСОБА_1 такого контракту не укладав.

Також зазначено, що особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку затвердженого, зокрема, Генеральним штабом Збройних Сил України.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 не входить до вказаного переліку.

Таким чином, позивачеві було відмовлено у виплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.

Разом з тим, позивач вважає, що він підпадає під умови, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки, починаючи з 2022 року та по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях.

Вказує, що відповідач, не нарахувавши позивачу одноразової грошової винагороди, передбаченої законодавством, порушує право позивача на її отримання, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року залучено в адміністративній справі № 200/6268/25 у якості співвідповідача військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачі про розгляд справи були сповіщені завчасно та належно, але обов`язку з подання відзиву на позов та доказів у спростування викладених у позові доводів не виконали.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт № НОМЕР_4 , виданий 23.12.2022 року.

Позивача 27.02.2022 року у віці 18 років було призвано у Збройні Сили України за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , де він проходить військову службу в даний час та що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_5 .

Позивач має статус учасника бойових дій, що доведено посвідченням серії НОМЕР_6 від 19.10.2023 року.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2025 року № 3720 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 15.07.2025р. №1555/3720 солдат ОСОБА_1 у період з 27.02.2022 по 18.06.2022, з 22.06.2022 по 24.08.2022, з 29.08.2022 по 07.09.2022, з 09.10.2022 по 19.12.2022, з 22.12.2022 по 31.01.2023, з 08.02.2023 по 16.02.2023, з 18.02.2023 по 19.02.2023, з 21.02.2023 по 21.03.2023, з 26.03.2023 по 04.06.2023, з 17.06.2023 по 19.11.2023, з 02.12.2023 по 09.01.2024, з 11.01.2024 по 10.02.2024, з 22.02.2024 по 10.05.2024, з 19.08.2024 по 30.11.2024, з 01.03.2025 по 11.04.2025, з 15.04.2025 по 30.04.2025, з 08.05.2025 по 31.05.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в: Донецька обл.: Краматорський р-н., Іллінівська СГ, с. Олександро-Калинове, Довга Балка, Покровський р-н., Мар`їнська МГ, м.Красногорівка; Харківська обл.: Ізюмський р-н: Борівська СТГ, с. Дружелюбівка; Луганська обл.: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач вважаючи, що на нього розповсюджуються умови щодо отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки, починаючи з 2022 року та по теперішній час він приймає безпосередню участь у бойових діях, 06.07.2025 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 з зазначеного питання.

Листом від 23.07.2025 року №1555/3855 відповідач 1 повідомив, що право на отримання одноразової грошової винагороди мають військовослужбовці, які уклали контракт на проходження військової служби, за формою зразком, закріпленим у додатку 2 до цього Порядку на посадах рядового складу. Разом з тим, за час служби ОСОБА_1 такого контракту не укладав.

Також зазначено, що особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку затвердженого, зокрема, Генеральним штабом Збройних Сил України.

Військова частина НОМЕР_1 не входить до вказаного переліку.

Крім того, ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності за час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, позивачеві було відмовлено у виплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.

26.07.2025 року на адресу відповідача 1 було направлено адвокатський запит з вимогою надати копії: усіх рішень командира військової частини щодо притягнення військовослужбовця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; усіх матеріалів які стали підставою для прийняття рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 ; у разі наявності, матеріли службових розслідувань відносно військовослужбовця ОСОБА_1 ; копію службової картки військовослужбовця ОСОБА_1 , проте відповіді на вказаний запит не надано.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби:

базова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі - Постанова №153).

Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:

1) учасниками експериментального проекту є:

громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу;

Збройні Сили;

Міністерство оборони;

військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;

2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;

3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;

виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;

проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;

проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.

З положень абз. 2 п. 4 Постанови №153 слідує, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п.4 постанови КМУ від 11.02.2025 року №153 є одночасна сукупність таких факторів як: 1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил; 2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років; 3) особиста та безпосередня участь здобувача виплати у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.

Позивач, звертаючись до відповідача 1 з заявою від 06.07.2025 року про нарахування спірної одноразової грошової допомоги зазначив, що його було мобілізовано у віці 18 років у період дії воєнного стану, він приймав участь у бойових діях не менше шести місяців, у зв`язку з чим має право на отримання одноразової грошової допомоги та інших пільг, відповідно до постанови №153.

Суд наголошує, що позивач дійсно має сукупність трьох, наведених вище кваліфікуючих умов для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що заява позивача від 06.07.2025 року розглянута військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку з чим була складена відповідь від 23.07.2025 року №1555/3855, в якій відповідач 1 повідомив, що право на отримання одноразової грошової винагороди мають військовослужбовці, які уклали контракт на проходження військової служби, за формою зразком, закріпленим у додатку 2 до цього Порядку на посадах рядового складу, однак за час служби ОСОБА_1 такого контракту не укладав.

Також зазначено, що особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку затвердженого, зокрема, Генеральним штабом Збройних Сил України, проте військова частина НОМЕР_1 не входить до вказаного переліку.

Отже, у відповіді від 23.07.2025 року №1555/3855 зазначено про те, що обов`язковою умовою для отримання одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах є укладання контракту.

Як зазначено вище, приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, зокрема такі види військової служби: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб рядового складу.

Тобто, закон розмежовує ці два різні види військової служби.

Водночас, суд враховує посилання позивача на електронний ресурс https://mod.gov.ua/news/yak-otrimati-1-miljon-griven-dobrovolczyam-yaki-u-viczi-18-24-roki-priyednalisya-do-vijska-do-startu-proyektu-kontrakt-18-24:

«Добровольці, які у віці 18-24 роки приєдналися до війська і служили у період з 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року і є чинними військовослужбовцями, мають право на одноразову грошову винагороду в розмірі 1 000 000 гривень. Це передбачено рішенням уряду щодо впровадження ініціативи «Контракт 18-24».

Відтак, вказана ініціатива уряду «Контракт 18-24» покликана на укладання контракту військовозобов`язаними у віці від 18 до 24 років.

Разом з цим, позивача було призвано на військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану, а отже він не є учасником експериментального проекту, учасником якого є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу, що унеможливлює ним участь в цьому експериментального проекті при тому, що він мобілізований до 25 років та брав участь у бойових діях понад 6 місяців.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем невідповідності дій військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 року саме в розмірі 1000000,00 грн. критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не вирішується у зв`язку з відмовою у позовних вимогах.

На підставі положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_8 ) (відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) (відповідач 1) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 жовтня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова