Справа № 160/17377/25
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ХАЙСІН УКРАЇНА" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ХАЙСІН УКРАЇНА" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, в якому позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача, є протиправними та необґрунтованими. Зокрема, позивач зазначав про безпідставність донарахування антидемпінгового мита, оскільки країна походження товару Малайзія була підтверджена належним чином, у тому числі шляхом надання ретроспективних сертифікатів походження після виявлення недоліків у первинно поданих документах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Наполягає на правомірності висновків акту перевірки та оскаржуваних ППР. Зазначає, що первинно подані сертифікати походження товару були визнані підробленими за результатами верифікації, проведеної компетентним органом Малайзії (лист Малайської торгово-промислової палати Малайзії від 25.03.2024 № TAD/COO/CUSTOMUKRAINE/2-2024). У зв`язку з неможливістю підтвердити країну походження (Малайзія) та враховуючи, що товар за описом та кодом УКТ ЗЕД підпадає під дію антидемпінгових заходів, встановлених Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № АД-465/2020/4411-03 (щодо товарів походженням з КНР), відповідач застосував найвищу ставку антидемпінгового мита, як це передбачено зазначеним Рішенням у разі неможливості визначення походження.
Позивачем до суду надіслано заперечення на відзив, в якому останній наполягає на обґрунтованості заявлених позовних вимог. Просить суд вважати викладені у відзиві доводи необгрунтованими та задовольнити позов в повному обсягу.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Позивачем надано агенту з митного оформлення наступні документи: інвойс №SIT0921B від 21.09.2023, пакувальний лист №б/н від 21.09.2023, сертифікат якості №б/н від 21.09.2023, контракт №МЕ04-09-2023 від 04.09.2023, специфікацію №1 від 21.09.2023 до контракту, сертифікат про походження товару №МССММ4422 від 08.11.2023, коносамент №MEDUPC128816 від 07.10.2023, накладну УМВС №045005 від 24.12.2023 та копію митної декларації країни відправлення №WE2309171 від 05.10.2023.
Торгівельна марка - нема даних. Виробник - MEDA ZZ ENTERPRISE. Країна виробництва - Малайзія (MY). Код УКТЗЕД 7210 70 80 00. Митна вартість 1 202 016.21 грн.
Товар оформлено за ставкою ввізного мита 0% та без сплати антидемпінгового мита на підставі сертифікату про походження № МССММ 4422 від 09.11.2023, підписаного посадовою особою «ASMAH MD PILUS».
Зазначений товар за описом та кодом відповідав товару, що був об`єктом розслідування Комісією відповідно до Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13.07.2023 № АД-546/2023/441-01 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну прокату з вуглецевої сталі з покриттям походженням з Китайської Народної Республіки».
Рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 02.08.2023 №АД-546/2023/441-01 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну прокату з вуглецевої сталі з покриттям походженням з Китайської Народної Республіки» визначено, що імпорт на митну територію України товару, що є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, без сертифіката про походження або інших документів про походження товару, визначених міжнародними угодами про вільну торгівлю, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та у разі неможливості визначення його походження, здійснюється зі сплатою остаточного антидемпінгового мита за найвищою ставкою 48,14 %.

За результатами акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення форми Р:

1) UA58 від 05.06.2025 року про нарахування зобов`язання по сплаті антидемпінгового мита за митною декларацією MI 40 ДЕ від 25.01.2024 № 24UA44U8 на загальну суму 636 515,66 грн.

2) UA59 від 05.06.2025 року про нарахування зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією MI 40 ДЕ від 25.01.2024 №24UA44U8 на загальну суму 127 303,14 грн.

Вважаючи прийняті повідомлення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положень частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України, мито це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

За приписами положень статті 272 МК України, ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Статтею 276 МК України визначено, що платниками мита є: 1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом; 2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, вантажних відправленнях; 3) особа, на яку покладається обов`язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог; 4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу); 5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом; 6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 277 МК України, об`єктами оподаткування митом є: 1) товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами; 2) товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України; 3) товари, транспортні засоби, що реалізуються відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 280 МК України ставки мита, крім сезонного та особливих видів мита, встановлюються виключно законами України з питань оподаткування. Ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Згідно з ч.1 ст.300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

За визначенням наведеним у підпункті "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп. 54.3.6 п. 54.3 ст.54 ПК України).

Пунктом 54.4 ст. 54 ПК України врегульовано, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Приписами статі 42 МКУ визначено, що у разі переміщення товару через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару:

1) на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", "Про зовнішньоекономічну діяльність";

2) якщо митним органом встановлено, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України;

3) якщо для цілей визначення країни походження товару це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч.3. ст. 41 МКУ Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ст. 43 МКУ у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів щодо достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила щодо визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію.

До запиту додається оригінал документа, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші документи та відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, якщо така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

З метою організації взаємодії між структурними підрозділами митних органів та митними органами під час організації, проведення та реалізації документальних перевірок Державною митною службою листом від 14.01.2021 № 08-1/19-1/7/599 направлено на митниці Тимчасові методичні рекомендації, у п.1.4 яких зазначено, що документальні перевірки платників податків здійснюються митницями за місцем знаходження/проживання платника податків у зонах діяльності митниць, визначених Держмитслужбою.

Підставою для проведення перевірки стала отримана від Торгово-промислової палати Малайзії відповідь за результатами перевірки Сертифікатів, виданих цим органом.

Листом Держмитслужби «Про забезпечення справляння антидемпінгового мита» №15/15-03/7/3066 від 06.06.2024 повідомлено, що Менеджер Малайської торгово-промислової палати штату Мелака Малайзії «ASMAH MD PILUS» з листопада 2022 року не має повноважень засвідчувати сертифікати про походження.

З урахуванням інформації Торгово-промислової палати Малайзії митними органами здійснено аналіз митних декларацій для перевірки Сертифікатів, що подавались для здійснення митного оформлення товарів.

За результатами такого аналізу встановлено, що 26.01.2024 в зоні діяльності Тернопільської митниці здійснено митне оформлення товару на підставі сертифікату про походження товару загальної форми експортера «Meda ZZ Enterprise» (Малайзія) № МССММ 4422 від 09.11.2023, підписаного Менеджером Малайської торгово-промислової палати штату Мелака Малайзії «ASMAH MD PILUS».

Суд вважає обгрунтованою позицію відповідача стосовно того, що відповідь уповноваженого органу країни експорту за результатами перевірки аналогічних Сертифікатів свідчить про фальсифікацію документа, який є підставою для здійснення митного оформлення товару з наданням пільг в оподаткуванні.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару.

Остаточне антидемпінгове мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого зазначено вище.

Сплата остаточного антидемпінгового мита здійснюється в готівковій чи безготівковій формі або шляхом унесення суми мита на депозит, або оформлення відповідного боргового зобов`язання, якщо інше не передбачено законодавством України.

Остаточне антидемпінгове мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів).

Наведене спростовує доводи позивача стосовно належного розмитнення імпортуємого товару та сплату необхідних митних платежів.

Наведені висновки відповідають позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №805/4584/18.

Пунктом 54.4 ст. 54 ПК України врегульовано, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Отже, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Підстав вважати неналежним доказом інформацію отриману від Малайзійської торгово-промислової палати позивачем не наведено.

З огляду на викладене, враховуючи, що імпортуємий товар підпадає під опис зазначений в Рішенні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13.07.2023 № АД-546/2023/441-01 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну прокату з вуглецевої сталі з покриттям походженням з Китайської Народної Республіки», а також відсутність належним та допустимих доказів походження товару, суд вважає обґрунтованими нарахування антидемпінгових мит спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Посилання позивача, що в листі Держмитслужби від 29.05.2024 № 15/15-03/11/2880 іншого сертифікату на відміну від того, що надавався до митного оформлення наведених висновків суду не змінює, враховуючи, що обидва сертифікати підписані однією особою.

З урахуванням досліджених судом доказів у справі, встановлених фактичних обставин цієї справи та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийнята на підставі, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ХАЙСІН УКРАЇНА" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна