Справа № 380/9603/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 рокусправа № 380/9603/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 03.02.2025 №38 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, урахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату вказані в довідці виданій Головним управлінням Державної податкової служби України у Львівській області № 13-13-01-10-21 від 29.01.2025 та довідці виданій Головним управлінням Державної податкової служби України у Львівській області № 14-13-01-10-21 від 29.01.2025, з моменту подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто з 29.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є особою з інвалідністю 3 групи та отримує пенсію за віком як мати особи з інвалідністю з дитинства. 29.01.2025 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності. Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 03.02.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки призначення пенсії по інвалідності нормами Закону №899 не передбачено. Позивачка не погоджується з цим рішенням та наполягає, що має право на призначення пенсії державного службовця по інвалідності.

Ухвалою суду від 19.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, позивачка одержує пенсію як непрацююча особа з 10.03.2016, перебуває на обліку в Головному управлінні з 01.10.2017. Первинно позивачці призначено пенсію за віком як матері інваліда з дитинства.

З 10.01.2011 здійснено перерахунок пенсії (з одного виду пенсії на інший), а саме: переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу, згідно поданої заяви від 12.09.2011 № 273.

Відповідно до поданої заяви від 25.10.2017 № 4015 позивачці був здійснений перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком) згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

29.01.2025 позивачка звернулася із заявою (№ 831) про перерахунок пенсії (перехід з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу») з наданням нових довідок про складові заробітної плати державного службовця станом на 29.01.2025 № 13-13-01-10-21, № 14-13-01 10-21, виданих Головним управлінням державної податкової служби України у Львівській області).

Заява позивачки про перерахунок пенсії, та додані до неї документи, були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатом розгляду прийнято рішення від 03.02.2025 № 38 про відмову у перерахунку (переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»), оскільки призначення пенсії по інвалідності нормами Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» не передбачено.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, позивачка визнана особою з інвалідністю з 26.08.2024 (виписка з акта огляду медико-соціальною комісією серія 12ААГ № 714800, видана 18.09.2024), тобто в період, коли ОСОБА_1 була непрацюючою особою (звільнена 09.03.2016 у зв`язку з скороченням штатної чисельності, запис № 37 у вкладиші НОМЕР_2 трудової книжки ОСОБА_1 ) , причина встановлення інвалідності («загальне захворювання») не пов`язується з її професійною діяльністю.

10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням - Закон України «Про державну службу» № 889.

01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013, якою пункт 4 постанови № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Наголошує, що в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття перепризначення, повторного призначення або будь-якого іншого призначення пенсії, окрім поняття «призначення пенсії», яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку або переведення. У даному конкретному випадку пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» вже була призначена позивачці, а відтак положення пунктів 10 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. Отже, перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» можливо виконати тільки за матеріалами пенсійної справи позивачки. Вдруге призначати один і той самий вид пенсії - не відповідає чинному законодавству. Перерахунок пенсій державним службовцям за новими довідками про складові заробітної плати чинним законодавством не передбачений.

Зауважує, що Головне управління у спірних правовідносинах не здійснювало розгляд по суті заяви позивачки від 03.02.2025 про перерахунок пенсії (перехід з одного виду пенсії на інший) та доданих до неї документів, а відтак не приймалося жодних рішень, та не вчиняло дій відносно позивачки, в розумінні припису статті 19 Конституції України, які можуть бути оскаржені до суду. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою від 19.05.2025 про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача-2.

Позивач, в спростування заперечень відповідача-1, висловлених у відзиві на позовну заяву, подала до суду відповідь на відзив.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.10.2017, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

29.01.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 29.01.2025 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення від 03.02.2025 №38, яким відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Як підстави для прийняття вказаного рішення зазначено, що пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 передбачено право на призначення пенсії згідно ст.37 Закону №3723 особам, які: 1) досягли пенсійного віку; 2) мають страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років; 3) не призначали пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ; 4) на день набрання чинності Законом №889 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25'Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. Всі зазначені умови повинні бути дотримані одночасно, а призначення пенсії по інвалідності нормами Закону №889 не передбачено.

Вважаючи протиправним таке рішення відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

До 01.05.2016 особливості пенсійного забезпечення державних службовців визначав Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-XII), в статті 37 котрого було визначено умови призначення та розміри пенсії державного службовця за віком та по інвалідності.

10.12.2015 прийнято новий Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ), який набрав чинності з 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 передбачають переважаючу дію норм статті 37 Закону №3723-XII, тобто законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у особи після 01.05.2016 зберігається право на призначення пенсії відповідно до цієї статті Закону №3723-ХІІ.

Пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та 29.01.2025 звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону №889.

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №714800 від 18.09.2024.

З огляду на те, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, а норми ст. 37 Закону №3723-XII передбачають призначення пенсії особам з інвалідністю I або II групи, суд робить висновок про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача та зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 07.10.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович