Справа № 160/13441/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13441/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

в адміністративній справі №160/13441/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 08.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у зменшенні у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, вказаних в довідці № ФД113828 від 17.06.2024 року про розмір грошового забезпечення на ім`я ОСОБА_2 виданої ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 рік.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити довідку про розмір грошового забезпечення на ім`я ОСОБА_2 станом на 01.01.2023 року, відповідно до вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби та премії у грошовому виразі, обчисленому виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, вказаних в довідці № ФД113828 від 17.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 у розмірі 2684 грн. і надати оновлену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 01.02.2023 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду першої інстанції від 12.05.2025 року мотивована тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі №160/10378/24, набрало законної сили, є таким, що прийняте судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові.

Не погодившись з ухвалою суду від 12.05.2025 року, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що підставою для звернення до суду стало те, що у складеній та направленій до пенсійного фонду довідці про розмір грошового забезпечення позивачки, станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року відповідач включив щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які розраховані з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018. Водночас, у справі №160/10378/24 предметом спору було питання видачі позивачці довідки про розмір грошового забезпечення із обрахунком розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти. Зазначає, що рішенням суду у справі №160/10378/24 не зобов`язано відповідача підготувати та направити до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивачки станом на 01.01.2023. Вважає, що у справі №160/13441/25 між позивачем та відповідачем виникли нові спірні правовідносини, вирішення яких не охоплюється рішенням суду у справі №160/10378/24. Також вказує, що звернення позивачки в порядку ст. 383 КАС України не змусять відповідача внести зміни в складену довідку про розмір грошового забезпечення шляхом зазначення їх у середніх розмірах.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 12.05.2025 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

10.06.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 160/10378/24, яким позовні вимоги задоволено та:

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки про розміри грошового забезпечення на ім`я померлого годувальника ОСОБА_2 , станом на 01.01.2022р., 01.01.2023 роки у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022р., 2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та. щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії із обов`язковим зазначенням надбавки за особливості проходження військової служби, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та щомісячної премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2022р., з 01 лютого 2023 року.

Позивачка зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що у складеній та на направленій до пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року відповідач включив щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які розраховані з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, однак у даній справі позивачка просить здійснити розрахунок грошового забезпечення станом на 01.01.2023 у розмірі 2684грн.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в рішенні суду у справі №160/10378/24 чітко зазначено про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок грошового забезпечення шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022р., 2023 р.

Вказане дає підстави для висновку, що спірні правовідносини вже були вирішені у справі №160/10378/24.

Натомість, розгляд поданого позову у справі №160/13441/25 буде передбачати надання правової оцінки порядку виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі № 160/10378/24.

Крім того, всі додаткові види грошового забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року обраховуються на підставі посадового окладу, у визначених випадках додаткового з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Таким чином, в порядку судового контролю необхідно перевірити виконання постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, на яке є посилання в резолютивній частині рішення суду у справі № 160/10378/24.

Натомість, частина 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах:

зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (статті 382);

визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383);

визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287).

Зазначені вище положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Контроль за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову, колегія суддів апеляційної інстанції дійла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового акта (рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі №160/10378/24).

Відтак, обраний позивачкою у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі № 160/10378/24. Натомість, для здійснення судового контролю передбачений інший порядок звернення до суду.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що спір у справі №160/13441/25 є тотожним спору у справі № 160/10378/24, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі № 160/10378/24, набрала законної сили, є такою, що прийнята судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

За правилами частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.09.2025 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова