Справа № 160/21309/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кропової К.В.
від позивача: Дрозд В.Р., адвокат;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства «Зоря» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фермерського господарства «Зоря» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не виключення відомостей про Фермерське господарство «ЗОРЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 20273119) за виконавчим провадженням № 53639181, з Єдиного реєстру боржників;
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості про Фермерське господарство «ЗОРЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 20273119) за виконавчим провадженням № 53639181, з Єдиного реєстру боржників.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у виконавчому провадженні № 53639181, у якому позивач є боржником, державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому відомості про позивача мають бути виключені із Єдиного реєстру боржників. Не виключення таких відомостей є, за доводами позивача, протиправною бездіяльністю відповідача.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву (у разі наявності заперечень).
13.08.2025 до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких позивач підтримав доводи, наведені в обгрунтування позовних вимог.
Ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №53639181.
У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що матеріали виконавчого провадження №53639181 були знищені.
Ухвалою суду призначено розгляд справи на 09 вересня 2025 року на 15:00 год.
09.09.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із оголошеним сигналом тривоги на території м. Дніпра і Дніпропетровської області.
Про розгляд справи 17.09.2025 о 13:00 год. учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
17.09.2025 у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 17.09.2025 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.
Іншою ухвалою від 17.09.2025 суд продовжив строк розгляду адміністративної справи до 01 жовтня 2025 року; відклав розгляд адміністративної справи на 01 жовтня 2025 року на 15:00 год.
01.10.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із участю судді у круглому столі для суддів адміністративних судів.
Про розгляд справи 06.10.2025 о 15:00 год. учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
06.10.2025 у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву і просив суд її задовольнити.
У судовому засіданні 06.10.2025 суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
24.03.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Євгеном Сергійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53639181. Відповідно до цієї постанови, виконавчим документом, який став підставою для відкриття виконавчого провадження № 53639181 був виконавчий лист № 198/652/15-ц виданий 22.03.2017 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області. Боржником за цим виконавчим документом є Фермерське господарство «Зоря».
02.08.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Євгеном Сергійовичем було прийнято постанову у виконавчому провадженні № 53639181 про повернення виконавчого документа стягувачу.
У цій постанові вказано про те, що до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява представника стягувача щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач посилається на те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена саме на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому відомості про позивача мають бути виключені із Єдиного реєстру боржників. Не виключення таких відомостей є, за доводами позивача, протиправною бездіяльністю відповідача, тому позивач і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно із п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що одночасно із винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, державний виконавець виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Як установив суд у цій справі, 02.08.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Євгеном Сергійовичем було прийнято постанову у виконавчому провадженні № 53639181 про повернення виконавчого документа стягувачу.
У цій постанові вказано про те, що до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява представника стягувача щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, до матеріалів справи надано виконавчий лист №198/653/15-ц, який став підставою для відкриття виконавчого провадження №53639181, у якому міститься відмітка державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення «виконавче провадження завершено на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнуто боргу у розмірі 1357228,57 грн, стягнуто виконавчого збору у розмірі 150480,86 грн 02.08.2018». Відмітка містить підпис головного державного виконавця Осельського Є.С.
Із сукупності установлених вище обставин суд робить висновок про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53639181 була винесена державним виконавцем за заявою стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому одночасно із винесенням цієї постанови державний виконавець повинен був виключити відомості про Фермерське господарство «Зоря» із Єдиного реєстру боржників, чого відповідачем зроблено не було.
Наведене свідчить про бездіяльність відповідача, у свою чергу, бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, тобто нездійснення/невчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити.
Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не виключення відомостей про Фермерське господарство «Зоря» за виконавчим провадженням № 53639181, з Єдиного реєстру боржників.
У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.08.2028 зазначено, що при винесенні цієї постанови державний виконавець керувався п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Цей пункт, виходячи зі статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», не є підставою для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Проте, як уже зазначив суд, установлені у цій справі обставини свідчать про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена саме на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи наведені норми, наявність протиправної бездіяльності, підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості про Фермерське господарство «Зоря» за виконавчим провадженням № 53639181 з Єдиного реєстру боржників.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З матеріалів справи видно, що позивачем оплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наведені положення чинного законодавства, а також задоволення позовної заяви, суд зазначає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву Фермерського господарства «Зоря» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не виключення відомостей про Фермерське господарство «Зоря» за виконавчим провадженням № 53639181 з Єдиного реєстру боржників.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості про Фермерське господарство «Зоря» за виконавчим провадженням № 53639181 з Єдиного реєстру боржників.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Фермерського господарства «Зоря» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Згідно з ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Відповідно до ч.1 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
З огляду на положення ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач: Фермерське господарство «Зоря».
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Повний текст рішення складений 06.10.2025.
Суддя Н.В. Кучугурна