Справа № 460/8337/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Київ № 460/8337/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області та Офісу Генерального прокуратура про визнання протиправними дій та скасування рішень, наказу,

в с т а н о в и в:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Прокуратури Рівненської області та Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора в частині дослідження та використання під час проведення службового розслідування відносно прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 відомостей, доказів, обставин та інформації, отриманих в рамках кримінального провадження № 0000631, в тому числі отриманих в ході проведення заходу 06.08.2019, що відображено у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контролю особи від 08.08.2019 в рамках кримінального провадження № 0000631;

визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора, від 24.09.2020 № 237дп-20 щодо притягнення прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;

визнати протиправним та скасувати наказ Рівненської обласної прокуратури від 12.10.2020 № 1072к щодо застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Офісу Генерального прокурора та Рівненської обласної прокуратури є протиправними, а рішення про накладення дисциплінарного стягнення та наказ про звільнення є такими, що підлягають скасуванню. Позивачем акцентовано увагу на протиправність використання Рівненською обласною прокуратурою та Офісом Генерального прокурора під час проведення службового розслідування відомостей, доказів, обставин та інформації, отриманих в рамках кримінального провадження № 0000631, в тому числі отриманих в ході проведення заходу 06.08.2019, що відображено у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-відео контролю особи від 08.08.2019.

Також, позивач зауважує, що відповідачем-2 було порушено строки службового розслідування, адже наказів про продовження строку службового розслідування винесено не було. Зазначено і про порушення принципу рівності та змагальності всіх учасників дисциплінарного провадження та порушення процедури здійснення службового розслідування.

Крім того, позивач вважає, що жодних порушень не вчиняв, в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 адміністративну справу № 460/8337/20 передано за підсудністю на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До суду від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, в яких сторона відповідача зазначає про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки службове розслідування було проведено за наявності на те передбачених підстав, з дотримання процедури, зокрема і строків, яким було встановлено факти, що свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п. 10 ч. 1 ст. 3 та ч. 3, п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Присяги прокурора, та допущення грубого порушення правил прокурорської етики, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», що є підставою для притягнення прокурора до відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Також, оскільки в ході проведення вказаного службового розслідування у комісії виникла необхідність в отриманні інформації щодо подій, які могли мати місце за участю ОСОБА_1 , у тому числі, в отриманні певних встановлених процесуальним, шляхом доказів у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000631, таку інформацію правомірно було використано у ході службового рослідування, проте без висновків, які належать до компетентії та завдань саме кримінального провадження.

Позивачем на відзиви відповідачів було подано відповідь.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 прийнято справу до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

06.09.2024 судом ухвалено закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті на 27.09.2024.

Надалі, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, на підставі норм ч. 3 ст. 194 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з грудня 2004 року працював в органах прокуратури.

Згідно наказу № 45 від 22.04.2019 Сарненської місцевої прокуратури «Про розподіл обов`язків між керівництвом та працівниками Сарненської місцевої прокуратури», за прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_1 закріплено виконання обов`язків: здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних проваджень згідно визначення керівника місцевої прокуратури, його першого заступника або заступників: підтримання публічного обвинувачення, облік розглянутих судом кримінальних справ та кримінальних проваджень, контроль за їх рухом; здійснення представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, в адміністративному, господарському і цивільному судочинстві та їх захисту при виконанні судових рішень в межах закріпленої адміністративно-територіальної одиниці; здійснення моніторингу судових рішень у цивільних, господарських та адміністративних справах; забезпечення отримання інформації з державних реєстрів; участь у розгляді судами протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в межах закріпленої адміністративно-територіальної одиниці; розгляд звернень громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», запитів про доступ до публічної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позивач прийняв Присягу працівника прокуратури 34.04.2011, з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів ознайомився 23.05.2017, щорічну Анкету доброчесності прокурора подав 21.01.2020.

01.04.2020 прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, подано рапорт, що став приводом для призначення судового розслідування щодо можливого використання прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_1 своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Наказом прокурора Рівненської області від 02.04.2020 № 45 призначено службове розслідуваний щодо можливого використання позивачем своїх службових повноважень або службового статусу та призначено склад комісії.

Під час службового розслідування комісією з його проведення було використано матеріали кримінального провадження № 0000631 від 30.07.2019, а саме: копію заяви ОСОБА_2 від 30.07.2019, адресованої т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1; витяг з ЄРДР у кримінальіюму провадженні № 0000631 від 30.07.2019; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 31.07.2019; копію аркушу формату А4 з відомостями про об`єкти нерухомого майна та кадастрові номери земельних ділянок; копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 08.11.2019; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_1 ; копію розсекреченого протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії від 08.08.2019, який складено за результатами опрацювання носія інформації - оптичного диску № 13/1802т, де відображено зміст розмови від 06.08.2019 в приміщенні Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (окрема частина вказаної розмови пов`язана з питанням несвоєчасності подання ОСОБА_2 повідомлення про зміну майнового стану, як депутата Вараської міської ради при набутті у власність майна на території м. Ірпінь Київської області); висновок експертів за результатами проведення комісійної криміналістичної експертизи відео та звукозапису у кримінальному провадженні № 0000631 від 21.02.2020 № 296/297; копії протоколу обшуку від 07.08.2019 проведеного в службовому кабінеті прокурора ОСОБА_1 ; копію висновку експерта від 08.10.2019 № 10.9-0099:19, складеного за результатами проведення у кримінальному провадженні судової компютерно-технічної експертизи вилученої в службовому кабінеті прокурора ОСОБА_1 компдотерної техніки.

За результатами проведеного службового розслідування, комісія дійшла висновку, що був затверджений прокурором Рівненської області 05.05.2020, про порушення ОСОБА_1 вимог п. 10 ч. 1 ст. 3 та ч. 3, п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Присяги прокурора, та допущенням грубого порушення правил прокурорської етики, що відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

У зв`язку з цим, Прокуратура Рівненської області 12.05.2020 направила до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів дисциплінарну скаргу № 11-326вих-20 за грубе порушення правил прокурорської етики.

Надалі, 21.05.2020 Офісом Генерального прокурора винесено рішення від 21.05.2020 № 07-571дс-173дп-20 про відкриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора Варашського відділу Сарненської прокуратури Рівненської області.

10.08.2020 в ході дисциплінарного провадження було складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора № 07-571дс-173дп-20, яким запропоновано притягнути прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

24.09.2020 рішенням № 237дп-20 Офісу Генерального прокурора притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Дане рішення було отримано позивачем 08.10.2020.

12.10.2020 на підставі даного рішення, Рівненською обласною прокуратурою прийнято наказ № 1072к, яким було звільнено позивача з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики за п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», у перший робочий день після закінчення його тимчасової непрацездатності.

Позивач вважає такі дії Офісу Генерального прокурора та Рівненської обласної прокуратури протиправними, а рішення про накладення дисциплінарного стягнення та наказу про звільнення такими, що підлягають скасуванню, що зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» Конституцію України доповнено ст. 131-1, відповідно до якої в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Стаття 131-1 Конституції України вказує зокрема на те, що за новим українським конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.

Отже, Конституція України віднесла прокурорів у розділ правосуддя, змінила характер їх діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання як суддів, так і прокурорів.

Законом України "Про прокуратуру" № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

У Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р (ІІ)/2020 зазначено, що не лише структурне положення статті 131-1 Конституції України визначає нове місце прокуратури в системі державної влади України. Те, що прокуратура належить до української системи правосуддя, опосередковано випливає також із того припису Конституції України, відповідно до якого саме в системі правосуддя згідно із законом утворюються та діють органи та установи, що провадять стосовно суддів і прокурорів рівнозначно - їх добір, професійну підготовку, оцінювання та розгляд справ щодо їх дисциплінарної відповідальності (частина десята статті 131). Прокурор, діючи від імені суспільства загалом, як і суддя, діючи від імені держави, при виконанні своїх професійних обов`язків на посаді має чинити справедливо й безсторонньо. Прокуророві, подібно судді, не належить виконувати професійні обов`язки за наявності приватного інтересу. На прокурора, як і на суддю, поширюються певні обмеження, обумовлені потребою забезпечити його безсторонність і доброчесність.

Із професійних обов`язків прокурора випливає потреба в доборі на цю посаду таких осіб, що відповідають особливим кваліфікаційним вимогам. Вимоги до осіб, які мають намір обійняти посаду прокурора, мають бути подібними до тих, що їх висунуто до кандидатів на посаду професійного судді. Подібність професії прокурора за правилами, що застосовуються до професії судді, має поширюватись і на запровадження механізмів та процедур у питаннях професійної підготовки, оцінювання, призначення, кар`єрного зростання, дисциплінарної відповідальності, звільнення прокурорів тощо. У цьому аспекті Венеційська Комісія зазначала: «Є цілком очевидним, що система, за якої прокурори нарівні з суддями чинять відповідно до найвищих стандартів доброчесності й безсторонності, надає більшого захисту людським правам, ніж система, що покладається лише на суддів» (Доповідь про європейські стандарти щодо незалежності судової системи: частина ІІ - служба обвинувачення.

Органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних) прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, є кадрова комісія, утворена відповідно до Порядку роботи кадрових комісій, який затверджений наказом Генерального прокурора. За приписами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX та прийнятого на його підставі Порядку, у силу покладених на неї функцій, Кадрова комісія є незалежним органом, наділеним ознаками субґєкта владних повноважень, який самостійно розглядає дисциплінарні скарги та здійснює дисциплінарні провадження щодо прокурорів.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно норм п. 10 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Слід звернути увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вважає, що рішення кадрової комісії ґрунтується лише на матеріалах кримінального провадження/НСРД, які не могли бути використані під час прийняття відповідного рішення, оскільки дані матеріали належним чином не розкриті/досліджені, тому кадровою комісією було надано неправильну оцінку обставинам подій, що стали підставою для дисциплінарного провадження. Під час розгляду дисциплінарної скарги кадровою комісією порушено процедуру розгляду дисциплінарного провадження та позбавлено його права надати пояснення, які були б почуті та прийняті до уваги.

Так, наказом прокурора Рівненської області № 45 від 02.04.2020 було призначено службове розслідування щодо можливого використання прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_1 своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Висновок за результатами даного службового розслідування затверджено прокурором Рівненської області 05.05.2020.

Зі змісту висновку за результатами службового розслідування щодо можливого використання прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_1 своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб вбачається, що комісією отримано доступ до копій матеріалів НСРД, здобутих під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000631 від 30.07.2019 за ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, та комісії надано дозвіл на їх використання в межах проведення

службового розслідування відповідно до вимог ч. 1 ст. 222 КПК України.

У відповідності до положень абзацу 4 п. 9 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 06.12.2017 № 343 (далі - Інструкція № 343), час тимчасової втрати працездатності особи, щодо якої проводиться службове розслідування, її перебування на лікуванні, у відпустці, службовому відрядженні або відсутності з інших документально підтверджених причин до строку проведення службового розслідування не зараховується.

Так, підставами для проведення службового розслідування відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції № 343 є наявність даних про подію, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс; використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; вчинення прокурором дій, що містять ознаки корупційних правопорушень, інших кримінальних правопорушень або правопорушень, пов`язаних з корупцією; вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

З аналізу викладених положень убачається, що підставою для проведення службового розслідування можуть слугувати, як конкретні, визначені Інструкцією події, що потребують більш ретельної перевірки відповідних фактичних та інших обставин такої події, так і дії (бездіяльність) конкретного працівника прокуратури, що призвели до такої події або безпосередньо передували їй.

Суд зазначає, що під час проведення службового розслідування, з`ясуванню комісією підлягало також питання щодо можливих порушень положень законів чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів іншими особами, що мають відношення до обставин, які є предметом дослідження у рамках розслідування.

Суд зауважує, що висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення.

З метою визначення основних принципів, моральних норм та правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів.

Відповідно до ст. 1 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів його завданнями є, зокрема, підвищення авторитету органів прокуратури, сприяння зміцненню довіри громадян до них, створення умов для розвитку у прокурорів почуття справедливості, відповідальності й додержання загальнолюдських моральних цінностей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (ч. 1 ст. 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).

За змістом ст. 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.

У розділі ІІІ цього Кодексу визначені вимоги до позаслужбової поведінки прокурора.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 21 Кодексу прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно.

У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки (ч. 2 ст. 31 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).

У статтях 32, 33 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

За змістом п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора та можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також за грубе порушення правил прокурорської етики.

Стосовно правомірності дослідження та використання матеріалів кримінального провадження № 0000631 комісією з проведення службового розслідування, яке оспорює позивач, слід врахувати, що положеннями п. 4 розділу V Інструкції № 343, передбачено право голови та членів комісії під час проведення службового розслідування отримувати у встановленому законодавством порядку доступ до матеріалів кримінальних проваджень, розгляду звернень, інших документів і матеріалів, у тому числі з обмеженим доступом, або таких, що містять охоронювану законом таємницю, що пов`язані зі службовим розслідуванням, за потреби знімати з них копії, які долучаються до матеріалів службового розслідування. Доступ до матеріалів кримінальних проваджень, речових доказів здійснюється з дотриманням порядку, визначеного Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

При цьому, положення КПК України не містять заборони надання інформації, отриманої в ході досудового розслідування, з метою проведення службового розслідування.

Тож, відомості, необхідні для цілей здійснює дисциплінарного провадження та службового розслідування щодо прокурорів, можуть бути отримані з будь-яких джерел, зокрема і з матеріалів кримінальних проваджень.

Водночас, доступ до матеріалів кримінальних проваджень, речових доказів, здійснюється виключно з дотриманням порядку, визначеного Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, за правилами ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Суд звертає увагу на те, що оскільки в ході проведення вказаного службового розслідування у комісії виникла необхідність в отриманні детальної інформації щодо подій, які могли мати місце за участю ОСОБА_1 , у тому числі, в отриманні певних встановлених процесуальним шляхом доказів у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000631, що стосується безпосередньо предмету проведення службового розслідування, на підставі п. п. 4, 5 розділу V Інструкції № 343 та з урахуванням вимог ст. 222 КПК України, комісією запитано та отримано 08.04.2020 письмово дозвіл процесуального прокурора у кримінальному провадженні на окремі копії документів, що в подальшому використовувалися у ході службового розслідування.

Таким чином, дані матеріали НСРД отримані з урахуванням вимог ст. 222 КПК України з дозволу прокурора, відтак, правомірно використані під час здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

Отож, підстави уважати, що вказані докази, використані у дисциплінарному провадженні, були отримані у незаконний спосіб, у суду відсутні.

В постанові від 14.03.2019 у справі № 9901/789/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлені в ході дисциплінарного провадження Комісією факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішень Комісією в межах своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні адміністративних або кримінальних правопорушень. Комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення особи у вчиненні адміністративних або кримінальних правопорушень, а лише перевірила викладені у скарзі обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів прокуратури та наявності в діях прокурора складу дисциплінарного проступку.

У цій постанові, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відомості, необхідні комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством, а члени комісії мають право ознайомлюватися з документами, що стосуються перевірки на підставі ч. 6 ст. 46 Закону України «Про прокуратуру».

У цьому контексті, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatisрішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v. the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КПК України якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Слідчий суддя розглядає клопотання згідно з вимогами статей 247 та 248 цього Кодексу і відмовляє у його задоволенні, якщо прокурор, крім іншого, не доведе законність отримання інформації та наявність достатніх підстав вважати, що вона свідчить про виявлення ознак кримінального правопорушення.

Отже, з огляду на приписи вказаної статті, використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій для цілей кримінального провадження можливо лише за наявності відповідної ухвали слідчого судді про надання такого дозволу у кримінальному провадженні, в якому такі заходи проводилися і в якому зберігаються відповідні протоколи негласних слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим, ст. 257 КПК України регламентує лише порядок використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальних провадженнях і не визначає порядку та можливості використання таких матеріалів в інших цілях, в тому числі і тих, що не містять в собі відомостей про вчинення особою кримінального правопорушення.

За наведеного, доводи позовної заяви про неможливість використання таких матеріалів кримінального провадження для цілей службового розслідування та дисциплінарного провадження за відсутності відповідного дозволу/ухвали слідчого судді, прийнятої в порядку статті 257 КПК України, до уваги прийняті бути не можуть.

Суд зауважує, що можливість та порядок використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні регламентовані нормами Кримінального процесуального кодексу України, дотримання яких перевіряється в межах такого кримінального провадження,проте зазначені правовідносини не охоплюються предметом перевірки ані кадровою комісією, що здійснює дисциплінарне провадження, ані комісією з проведення службового розслідування.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора в частині дослідження та використання під час проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 відомостей, доказів, обставин та інформації, отриманих в рамках кримінального провадження № 0000631, в тому числі отриманих в ході проведення заходу 06.08.2019, що відображено у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контролю особи від 08.08.2019 в рамках кримінального провадження № 0000631, є необґрунтованими, спростовуюються наведеними вище нормами законодавства, тому задоволенню не підлягають.

За здобутими в ході службового розслідування матеріалами комісія прийшла до висновку, що прокурором ОСОБА_1 було порушено встановлені вимоги щодо професійної етики та поведінки прокурора, допущено спілкування та зустрічі з громадянином ОСОБА_2 , які мали характер позаслужбових, оскільки жодним чином не відносилися до виконання ним своїх службових обов`язків, а стосувалися обговорення різних проблемних питань, що виникали у діяльності ОСОБА_2 , як підприємця та депутата місцевої ради.

Суд зазначає, що матеріалами справи не спростовано належними та допустимими доказами обставини, що використані під час службового розслідування щодо наявності порушень професійної етики прокурора, що виявилось у позаслужбовому спілкуванні без наявної на те професійної мети (спілкування та зустрічі з ОСОБА_2 , які мали характер позаслужбових, стосувалися обговорення різних проблемних питань ОСОБА_2 , як підприємця та депутата міської ради), при цьому, лише заперечення цих обставин позивачем, не є підставою для їх врахування та надання переоцінки таким обставинам.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 48 Закону України «Про прокуратуру» рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Дії ОСОБА_1 , які свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку, за висновками службового розслідування, які не спростовані сторонами, мали місце у липні-серпні 2019 року, відтак, річний термін щодо прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність, з урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про прокуратуру», не сплинув.

Відповідно до п. 3 резолютивної частини висновку службового розслідування, у зв`язку з встановленням за його результатами фактів, що свідчать про порушення позивачем вимог п. 10 ч. 1 ст. 3 та ч. 3, п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Присяги прокурора, та допущенням грубого порушення правил прокурорської етики, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», вказане є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Тому, відповідно до ст. 45 Закону України «Про прокуратуру», прокуратурою області було скеровано дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 45 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на травень 2020 року) дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Частиною 2 ст. 45 вказаного Закону передбачено, що право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Діяльність кадрової комісії, її повноваження, порядок розгляду дисциплінарної скарги та прийняття рішень у дисциплінарному провадженні врегульовані розділом VI Закону України «Про прокуратуру».

Порядком роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, Порядком розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затверджений наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 № 266.

У подальшому, здійснюючи свої повноваження, кадрова комісія повідомила прокуратуру області про те, що за вищевказаною дисциплінарною скаргою щодо ОСОБА_1 відкрито дисциплінарне провадження (відповідно до рішення № 07-571дс-173 «Про відкриття дисциплінарного провадження»).

Відповідно до ст. 48 вказаного Закону, рішення про накладення на особу дисциплінарного стягнення приймається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження.

Статтею 49 Закону передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

За результатами розгляду дисциплінарної скарги, кадровою комісією прийнято рішення від 24.09.2020 № 237дп-20 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 у виді звільнення з посади в органах прокуратури, яке скеровано до прокуратури області для застосування до останнього накладеного дисциплінарного стягнення. У супровідному листі кадрової комісії від 05.10.2020 № 07/3/2-57Іде-173дп-20-1467вих-20 зазначено про необхідність повідомити кадрову комісію про прийняте рішення.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону № 1697, керівник обласної прокуратури у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.

Станом на дату надходження рішення кадрової комісії та видання керівником обласної прокуратури наказу про притягнення ОСОБА_1 тривав процес реформування органів прокуратури, та вказаний працівник обіймав посаду у місцевій прокуратурі. Водночас, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначено, що до дня початку роботи окружних прокуратур їх повноваження здійснюють місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками місцевих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до окружної прокуратури.

Таким чином, керівником обласної прокуратури відповідно до повноважень, передбачених ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», наказом від 12.10.2020 № 1072к до прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури у перший робочий день після закінчення його тимчасової непрацездатності. У подальшому, після закінчення тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , керівником обласної прокуратури видано наказ від 04.01.2021 № 4к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Обираючи вид дисциплінарного стягнення, Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг в оскаржуваному рішенні дійшла висновку про очевидність дисциплінарного проступку прокурора, оскільки допущення протиправних позаслужбових стосунків та порушення правил прокурорської етики, не може бути виправдано відповідними належними обставинами.

Слід наголосити на тому, що Кадрова комісія відповідно до діючого законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє цьому органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране Кадровою комісією дисциплінарне стягнення.

Водночас, у даному випадку, ознак свавільного втручання комісії у права позивача не встановлено, а обраний вид стягнення з огляду на встановлені обставини не викликає сумнівів щодо його пропорційності.

Доводи позивача про те, що він характеризувався позитивно, не був особою, яка притягалась до дисциплінарної відповідальності, а отже, Кадрова комісія без достатніх підстав дійшли висновку про законність застосування до нього найбільш тяжкого дисциплінарного стягнення, суд не бере до уваги, з огляду на те, що відповідачем враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини та обставини, що вплинули на обраний вид дисциплінарного стягнення.

На переконання суду, службове розслідування стосовно ОСОБА_1 було проведено у відповідності до вимог законодавства, а накази керівника обласної прокуратури від 12.10.2020 № 1072к «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури» та від 04.01.2021 № 4к «Про звільнення ОСОБА_1 » було видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом.

Під час розгляду даного спору судом не було встановлено порушень з боку відповідачів при проведенні службового розслідування та прийнятті оскаржуваних рішень.

Інші доводи, пояснення та посилання сторін зазначених вище висновків суду не спростовують та не впливають на результати розгляду даного спору.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області та Офісу Генерального прокуратура про визнання протиправними дій та скасування рішень, наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.