Справа № 755/16439/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/612/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"06" жовтня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, та надано заявникові строк для усунення недоліків - не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до положень статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частини перша, п`ята статті 151 КАС України).

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 151 КАС України).

Відомостей про наявність у позивача ОСОБА_1 зареєстрованого електронного кабінету не встановлено, ухвалу про залишення позову без руху направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , зазначену позивачем у тексті позовної заяви.

Додатково ухвалу про залишення позову без руху від 17 вересня 2025 року направлено на електронну пошту позивача ОСОБА_1 , зазначену у тексті позовної заяви.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 18 вересня 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року про залишення позову без руху доставлено на електронну адресу ОСОБА_1 18 вересня 2025 року о 15-42 год.

Крім цього, на виконання вимог статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвалу про залишення позову без руху від 17 вересня 2025 року внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

29 вересня 2025 року (вхід. № 58085) позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що 01 серпня 2025 року за допомогою додатку «Дія» дізнався про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 22 липня 2025 року. За допомогою ідентифікатора доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та виявив, що 17 січня 2025 року винесено постанову № Б/1586. До відкриття виконавчого провадження про існування вказаної постанови повідомлений не був, засобами поштового зв`язку документів не отримував. Підтвердженням викладеного слугують скрін-шоти з мобільного додатку «Дія». Позивач є військовослужбовцем, виконує поставлені обов`язки з несенням військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не має постійного доступу до засобів поштового зв`язку, мобільного телефону та інтернету, що унеможливлює своєчасне ознайомлення з поштовою кореспонденцією, виконавчим провадженням та іншими повідомленнями від органів державної влади, судової влади та місцевого самоврядування, що стало причиною несвоєчасного ознайомлення із наявним виконавчим провадженням № НОМЕР_4.

Вивчивши зміст заяви про усунення недоліків, суд зазначає таке.

Положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Оскаржувану постанову № Б/1586 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП винесено 17 січня 2025 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження такої постанови тривав до 27 січня 2025 року (включно).

Позов подано до суду 19 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку (вхід. від 26 серпня

2025 року, № 49967), тобто з пропуском встановленого статтею 286 КАС України 10-денного строку звернення до суду з відповідної заявою.

До матеріалів позовної заяви долучено копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським РВ ГУ ДМС України в місті Києві 16 липня 2015 року, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 09 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію постанови за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 17 січня 2025 року № Б/1586, копію постанови головного державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кидонь Є.В. від 22 липня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4, паперову копію електронних повідомлень із мобільного за стосунку (назва не зазначена), серед яких міститься повідомлення від 01 серпня 2025 року про відкриття виконавчого провадження (номер виконавчого провадження не зазначено).

Оспорювана постанова прийнята відповідачем 17 січня 2025 року та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

Всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху жодних відомостей про ненадходження на адресу позивача засобами поштового зв`язку, оспорюваної постанови позивачем не надано, зокрема, але не виключно, інформаційної довідки оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» про сформовані на ім`я позивача поштові відправлення за період після 17 січня 2025 року.

Суд також враховує, що надані позивачем паперові копії інформації із мобільних застосунків не містять інформації про номер виконавчого провадження, факт ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4 саме 01 серпня 2025 року позивачем не підтверджено.

Водночас, суд також враховує, що позов подано до суду засобами поштового зв`язку 19 серпня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку після зазначеної позивачем дати ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскаржуваною постановою. Неможливість своєчасного звернення до суду у найкоротший строк позивачем також не обґрунтовано. Наявність у позивача статусу військовослужбовця та проходження ним військової служби не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Поряд з цим позивачем не надано підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, або будь-якої інформації про місце свого перебування у період з 01 серпня 2025 року по дату звернення до суду, в тому числі про перебування у зоні бойових дій, виконання бойових завдань у зоні бойових дій чи виконання спеціальних завдань, тощо. Водночас, як позовна заява, так і заява про усунення недоліків направлені особисто позивачем з поштових відділень оператора поштового зв`язку «Укрпошта», що знаходяться на території міста Києва.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник проти Росії», пункт 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивачем не наданого обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною четвертою статті 169 КАС України.

При цьому враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року № 9901/258/ (11-331заі20) про те, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 160, 161, 169, 248, 294 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Хромова