Справа № 160/15119/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову щодо встановлення судового контролю

за виконанням судового рішення

06 жовтня 2025 року Справа №160/15119/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника заявника Сергієнка Дмитра Миколайовича про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 22.05.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України, в якій представник позивача з урахуванням позовної заяви після уточнення на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2025 року просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням правої оцінки наданої судом.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням правої оцінки наданої судом.

Судові витрати розподілу не підлягали.

Означене судове рішення від 14.08.2025 року набрало законної сили 16.09.2025 року.

15.09.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява щодо направлення засобами поштового зв`язку копії судового рішення від 14.08.2025 року з відміткою про набрання законної сили та оригіналу виконавчого листа.

За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 23.09.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/15119/25 створено 1 (один) виконавчий лист в частині: 1) зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням правої оцінки наданої судом.

23.09.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на адресу представника позивача Сергієнка Д.С. направлено копію судового рішення від 14.08.2025 року з відміткою про набрання законної сили та оригінал виконавчого листа.

29.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 27.09.2025 року через систему Електронний суд заява представника заявника Сергієнка Дмитра Миколайовича про встановлення судового контролю, в якій представник заявника просить суд:

Встановити судовий контроль за виконанням військовою частиною НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року у справі №160/15119/25 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , у зазначений судом строк, подати звіт про виконання відповідного рішення в повному обсязі.

Аргументи даної заяви зводяться до того, що 21.09.2025 військовою частиною НОМЕР_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою системи Електронний суд було направлено заяву про виконання судового рішення в межах справи №160/15119/25 та додано відповідь від 23.08.2025 №7601 на рапорт ОСОБА_1 від 19.02.2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Вказаною відповіддю командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_6 повідомляє ОСОБА_1 про відмову в задоволенні рапорту, оскільки у відповідному рапорті (згідно до тексту відповіді): зазначено невірне найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт (командир військової частини НОМЕР_1 не є прямим командиром (начальником) старшого солдата ОСОБА_1 ; не зазначено найменування займаної посади та військове звання військовослужбовця ОСОБА_1 ; відсутній особистий підпис військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_1 ; додані до рапорту копії документів завірені неналежним чином, що унеможливлює встановити їх дійсність. Отже, представник позивача вважає, що військова частина НОМЕР_1 на теперішній час не виконала судове рішення від 14.08.2025 року у справі №160/15119/25 у повному обсязі. Представник позивача також зазначає, що резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку Додатком 1 до Порядку № 531 визначено, що на паперовий рапорт військовослужбовця накладається резолюція (рішення) «ПОГОДЖЕНО» або «НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування)». …». Тобто зазначеною правовою оцінкою в спірних правовідносинах Дніпропетровський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 14.08.2025 зауважив наявність законних підстав для подачі рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання трьох неповнолітніх дітей, та наявність підстав для його звільненні з військової служби під час дії воєнного стану. Отже, із викладеного вище вбачається, що 23.08.2025 розглянувши рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому не звільнивши позивача з лав ЗСУ, посилаючись на невідповідність чинним вимогам законодавства, військова частина НОМЕР_1 виконала рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року (справа №160/15119/25) не в повному обсязі, а саме: без урахування правої оцінки наданої судом. Так, Дніпропетровський окружний адміністративний суд при розгляді справи №160/15119/25 вивчив та дослідив всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізував зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясував всі обставини справи, оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Отже, докази, які долучені до позовної заяви ОСОБА_1 , а саме копії: паспорту ОСОБА_1 , військового квитка ОСОБА_1 , посвідчення багатодітної сім`ї, свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , свідоцтва про шлюб, паспорту ОСОБА_7 , рапорту від 19.02.2025, опису вкладення, накладної, рекомендованого повідомлення, адвокатського запиту, квитанції, рекомендованого повідомлення, договору, свідоцтва, ордеру, були предметом дослідження Дніпропетровським окружним адміністративним судом та визнані судом належними, достовірними, допустимими і достатніми для з`ясування всіх обставин у справі та ухвалення рішення. З цього вбачається повна відповідність нормам чинного законодавства копій документів, наданих до суду, а звідси і відповідність копій документів, зокрема: рапорту ОСОБА_1 від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, паспорту ОСОБА_1 , військового квитка ОСОБА_1 , посвідчення багатодітної сім`ї, свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , свідоцтва про шлюб, паспорту ОСОБА_7 , що направлені засобами поштового зв`язку до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, військова частина НОМЕР_1 невиконанням судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року (справа №160/15119/25) у повному обсязі порушила норми Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положень про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, створює перешкоди для забезпечення прав і свобод людини та громадянина України ОСОБА_1 , а також не звільненням з військової служби позивача згідно поданого 19.02.2025 рапорту, відповідач протиправно не дає ОСОБА_1 виконувати свій батьківський обов`язок, і обмежує права, свободи та інтереси його неповнолітніх дітей.

За відомостями з витягу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.09.2025 року зазначена вище заяву вирішено розподілити та передати судді Пруднику С.В.

29.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло сформована 29.09.2025 року через систему Електронний суд заперечення на клопотання (заяву) представника військової частини НОМЕР_1 Волощенка Олексія Вікторовича, в якому представник відповідача зазначив, що на виконання рішення суду від 14.08.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого водія-радіотелефоніста 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 12 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, старшого солдата ОСОБА_1 . З огляду на те, що старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військово частину або місце служби, та на теперішній час його місцезнаходження невідомо: вмотивована відповідь за результатом розгляду рапорту направлена на адресу старшого солдата ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Вирішуючи подану заяву про встановлення судового контролю, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини 2-3 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд вирішує питання про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена також нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах унормовані приписами ст.382 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд прийшов до висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 14.08.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого водія-радіотелефоніста 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 12 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, старшого солдата ОСОБА_1 .

Так, листом від 23.08.2025 року за вих. №7601 «На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року у справі №160/15119/25» військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 повідомлено наступне. 14.08.2025 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду (за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження) у адміністративній справі № 160/15119/25 задоволено позовні вимоги військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого водія-радіотелефоніста 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 12 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, старшого солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 19.02.2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.02.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме: з підстав утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з урахуванням правої оцінки наданої судом. Судові витрати розподілу не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода, на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. На підставі вищезазначеного та на виконання рішення суду від 14.08.2025року військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого водія-радіотелефоніста 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 12 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, старшого солдата ОСОБА_1 та за результатом розгляду повідомляємо. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах регламентовано Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут). Пункт 14 розділу 1 частини 1 Статуту імперативно встановлює, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2024 №40 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України (далі Інструкція №40). Згідно з п.2.1.6 Інструкції №40), рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. У відповідності до п. 1 розділу II «Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531 (далі - Порядок 531) рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Згідно п. 1 розділу III Порядку, у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис. Направлений рапорт про звільнення з військової служби обставинами відповідно до підпункту V пункту 2 частини 4 от України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 19.02.2025 не відповідає вимогам п. 1 розділу III «Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, а саме: зазначено невірне найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт (командир військової частини НОМЕР_1 не є прямим командиром (начальником) старшого солдата ОСОБА_1 ); не зазначено найменування займаної посади та військове звання військовослужбовця ОСОБА_1 ; відсутній особистий підпис військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_1 ; додані до рапорту копії документів завірені неналежним чином, що унеможливлює встановити їх дійсність. На підставі вищезазначеного, повідомляємо, що, у зв`язку з порушеннями вимог п. 1 розділу III «Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» затвердженого Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531 - рапорт від 19.02.2025 року поданий військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 старшим водієм-радіотелефоністом 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 12 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, старшим солдатом ОСОБА_1 НЕ ПОГОДЖЕНО.

Таким чином, суд зазначає, що судове рішення було виконано відповідачем, а позивач, по суті, не згоден із тим, яким чином відповідач його виконав.

Проте, незгода позивача із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 про встановлення судового контролю.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник