Справа № 990/257/24
Суддя: Шевцова Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 990/257/24

провадження № 11-221заі25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Шевцової Н. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2025 (судді Шишов О. О., Бившева Л. І., Васильєва І. А., Юрченко В. П., Яковенко М. М.) у справі № 990/257/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) 09.08.2024 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії України (далі - відповідач, ВККС, Комісія) та з урахуванням уточнень до позовної заяви просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВККС щодо нерозгляду відповідно до порядку, встановленого статтями 93, 98, 101 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), на пленарному засіданні Комісії його заяв від 29.06.2024 та 04.08.2024 про зупинення відносно нього кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді на підставі частини п`ятої статті 84 Закону № 1402-VIII у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя (далі - ВРП) його заяви від 11.04.2023 про звільнення у відставку, повідомленням від 02.08.2019 про підозру у кримінальному правопорушенні № 0000046 від 25.02.2014 (кримінальне правопорушення № 0000051 від 05.08.2019, судова справа № 757/21651/24-к), повідомленням від 17.07.2020 про підозру у кримінальному правопорушенні № 0000046 від 25.02.2014 (кримінальне правопорушення № 000522 від 21.06.2019, судова справа № 991/2030/22), відкриттям та розглядом ВРП стосовно нього дисциплінарних справ від 22.01.2024 № 151/1дп/15-24 за скаргою ОСОБА_2 , від 17.04.2024 № 1135/3дп/15-24 за скаргою ОСОБА_2 , від 17.07.2024 № 2179/Здп/15-24 за скаргою ОСОБА_3 ;

- визнати протиправною бездіяльність ВККС щодо нерозгляду його [ОСОБА_1 ] заяв від 30.06.2024 та 04.08.2024 та ненадання йому відповіді в частині проведення Комісією на порушення підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX) кваліфікаційного оцінювання стосовно нього після спливу строку, встановленого підпунктом 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3511-ІХ до 30.06.2024, а також в частині проведення кваліфікаційного оцінювання стосовно нього після ліквідації 15.12.2023 Окружного адміністративного суду міста Києва, що суперечить частині першій статті 83 Закону № 1402-VIII, відповідно до якої кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді;

- визнати протиправною бездіяльність ВККС щодо незавершення відповідно до підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3511-IX проведення оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, яких обрано суддями безстроково до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII) та стосовно яких до набрання чинності цим Законом надійшли висновки Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності;

- зобов`язати ВККС відповідно до підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3511-IX розглянути питання відповідно до порядку, встановленого статтями 93, 98, 101 Закону № 1402-VIII, на пленарному засіданні ВККС та ухвалити рішення щодо завершення проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням (30.06.2024) шестимісячного строку для проведення кваліфікаційного оцінювання, встановленого пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3511-IX;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 10.07.2024 № 218/зп-24 «Про внесення змін до визначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19.06.2024 № 199/зп-24 графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення» в частині внесення змін до графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення та визначення дати складення іспиту 30 липня 2024 року (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) - для суддів місцевих судів (адміністративна спеціалізація) стосовно судді Окружного адміністративного суду ОСОБА_1 .

2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 доводить, що Комісія допустила протиправну бездіяльність у зв`язку з незавершенням у строк, передбачений пунктом 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ, проведення кваліфікаційного оцінювання позивача на відповідність займаній посаді.

3. Позивач стверджує, що шестимісячний строк, передбачений пунктом 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ, є присічним (преклюзивним), відтак подальше проведення його кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді є протиправним та створює правову невизначеність.

4. Позивач уважає, що сплив строку, передбаченого підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ, є підставою для завершення проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді та свідчить про протиправність рішення Комісії від 10.07.2024 № 218/зп-24 «Про внесення змін до визначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19.06.2024 № 199/зп-24 графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення».

5. На думку позивача, вказана бездіяльність порушує його право на повагу до особистого життя, оскільки унеможливлює подальше продовження суддівської кар`єри та перешкоджає його подальшому переведенню без конкурсу до Київського міського окружного адміністративного суду.

6. Також зазначає, що рішення ВККС від 10.07.2024 № 218/зп-24 «Про внесення змін до визначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19.06.2024 № 199/зп-24 графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення» в частині внесення змін до графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення та визначення дати складення іспиту 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) порушує його права, оскільки порушується принцип правової визначеності, та вважає, що процедура кваліфікаційного оцінювання не може бути продовжена.

7. Окрім цього, позивач доводить, що Комісія допустила протиправну бездіяльність в частині не розгляду на засіданні у пленарному складі його заяв від 30.06.2024 та від 04.08.2024 в частині зупинення проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді. Крім того, позивач стверджує, що Комісія допустила протиправну бездіяльність щодо нерозгляду та ненадання відповіді на його заяви від 30.06.2024 та від 04.08.2024, зокрема в частині обґрунтування проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді після спливу строку, передбаченого підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ.

Фактичні обставини справи

8. Указом Президента України від 21.05.2007 № 432/2007 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Одеського окружного адміністративного суду строком на 5 років.

9. Наказом Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2010 № 209/к ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва.

10. Постановою Верховної Ради України від 17.05.2012 № 4737-VІ ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва.

11. Рішенням ВККС від 07.06.2018 № 133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді ОСОБА_1 .

12. Відповідно до рішення Комісії від 26.03.2019 № 39/зп-19 судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 призначено іспит у межах кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді на 17.04.2019.

13. Рішенням Комісії від 08.05.2019 № 67/зп-19 визнано поважними причини неявки 34 суддів для складення іспиту в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді судді, зокрема судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1. Призначено складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих судів на відповідність займаній посаді на 21.05.2019.

14. У рішенні Комісії від 27.09.2019 № 174/зп-19, зокрема, констатовано неявку судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 на іспит, призначений на 21.05.2019.

15. Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» (закон набрав чинності 07.11.2019) повноваження членів ВККС припинено.

16. Законом України від 13.12.2022 № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

17. Наказом Державної судової адміністрації України від 20.12.2022 № 477 утворено ліквідаційну комісію Окружного адміністративного суду міста Києва, затверджено план заходів з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва. У червні 2023 року сформовано повноважний склад ВККС.

18. Згідно з рішенням Комісії від 11.01.2024 № 6/зп-24 продовжено процедури оцінювання відповідності суддів ліквідованих суддів займаній посаді, зокрема оцінювання відповідності позивача займаній посаді.

19. Рішенням Комісії від 19.06.2024 № 199/зп-24 визначено графік складення іспиту для 105 суддів у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення, зокрема призначено іспит в межах кваліфікаційного оцінювання судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді на 09.07.2024.

20. 30.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Комісії із заявою, в якій просив повідомити, на відповідність якій займаній посаді здійснюється кваліфікаційне оцінювання щодо нього та зупинити кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді у зв`язку з розглядом ВРП його заяви від 11.04.2023 про звільнення у відставку, наявністю дисциплінарних скарг щодо нього та розглядом справ № 990/146/23 та № 420/31125/23.

21. Листом від 08.07.2024 № 21-3618/24 позивача повідомлено, що рішенням Комісії від 07.06.2018 № 133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді ОСОБА_1. Роз`яснено положення частини сьомої статті 84 Закону № 1402-VIII, повідомлено, що у разі ухвалення відповідного рішення про зупинення кваліфікаційного оцінювання вказана інформація буде невідкладно розміщена на офіційному вебсайті Комісії.

22. Рішенням Комісії від 10.07.2024 № 218/зп-24 визнано іспит у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення, призначений на 09.07.2024, таким, що не відбувся.

23. Внесено зміни до визначеного рішенням Комісії від 19.06.2024 № 199/зп-24 графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді або кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Зокрема, визначено такі дати для складення іспиту: 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) - для суддів апеляційних судів (адміністративна спеціалізація); 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) - для суддів апеляційних судів (господарська спеціалізація); 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) - для суддів місцевих судів (адміністративна спеціалізація); 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024) - для суддів місцевих судів (господарська спеціалізація); 01.08.2024 (резервні дати - 22.08.2024 та 12.09.2024) - для суддів апеляційних судів (кримінальна спеціалізація); 01.08.2024 (резервні дати - 22.08.2024 та 12.09.2024) - для суддів апеляційних судів (цивільна спеціалізація); 01.08.2024 (резервні дати - 22.08.2024 та 12.09.2024) - для суддів місцевих судів (кримінальна спеціалізація); 01.08.2024 (резервні дати - 22.08.2024 та 12.09.2024) - для суддів місцевих судів (цивільна спеціалізація).

24. 04.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Комісії із заявою, в якій просив ухвалити на пленарному засіданні рішення щодо зупинення кваліфікаційного оцінювання позивача на відповідність займаній посаді на підставі частини п`ятої статті 84 Закону № 1402-VIII у зв`язку з розглядом ВРП його заяви від 11.04.2023 про звільнення у відставку, повідомленням про підозру у кримінальних провадженнях № 0000046 від 25.02.2014 (кримінальне провадження № 0000051 від 05.08.2019, судова справа № 757/21651/24-к) та № 0000046 від 25.02.2014 (кримінальне провадження № 000522 від 21.06.2019, судова справа № 991/2030/22), відкриттям та розглядом ВРП дисциплінарних справ від 22.01.2024 № 151/1дп/15-24 та від 17.04.2024 № 1135/3дп/15-24 за скаргами ОСОБА_2 , від 17.07.2024 № 2179/Здп/15-24 за скаргою ОСОБА_3 , а також просив повідомити підстави проведення кваліфікаційного оцінювання після спливу строку, передбаченого підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ, і вказати, в який суд його викликає Комісія для проходження кваліфікаційного оцінювання, а також просив, щоб на пленарному засіданні Комісії був зачитаний повний текст заяв позивача від 30.06.2024 та 04.08.2024.

25. Листом Комісії від 19.08.2024 № 21-4617/24 позивача повідомлено про підстави проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, роз`яснено зміст рішень Комісії від 19.06.2024 № 199/зп-24 та 10.07.2024 № 218/зп-24 та позицію Комісії щодо строків, викладених у пункті 2 пункту 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ. Також було повідомлено про ознайомлення члена Комісії, визначеного доповідачем за матеріалами кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 , зі змістом заяви від 04.08.2024 і зазначено, що на момент складення цього листа не було ухвалено рішення про зупинення кваліфікаційного оцінювання позивача. У разі ухвалення відповідного рішення про зупинення оцінювання ця інформація буде невідкладно розміщена на офіційному вебсайті Комісії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

26. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 10.04.2025 у задоволенні позову відмовив повністю.

27. Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що ВККС не допустила протиправної бездіяльності стосовно вирішення питання щодо зупинення кваліфікаційного оцінювання позивача, оскільки станом на час звернення до ВККС ОСОБА_1 не знаходився на стадії співбесіди, висновку ГРД не було, а тому пленарний склад комісії не призначався та не міг розглядати процедурні питання, зокрема про зупинення кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача.

28. З покликанням на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23.01.2025 у справі № 990/229/24 суд першої інстанції також виснував, що чинне законодавство не передбачає застосування присічного (граничного) строку для завершення кваліфікаційного оцінювання. Воно лише окреслює орієнтовний період його проведення. Тому завершення оцінювання після 30.06.2024 не суперечить Конституції України та Закону № 1402-VIII і не призведе до припинення повноважень Комісії щодо проведення оцінювання.

29. Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду також зазначила, що незавершення такої обов`язкової процедури (у визначений строк) жодним чином не порушує (і не може порушити) право позивача на правову визначеність у питанні продовження його суддівської кар`єри та правомірних сподівань щодо проведення в майбутньому відносно нього кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді. Те, що ВККС вчасно не завершила процедуру кваліфікаційного оцінювання стосовно нього, не означає, що суддя ОСОБА_1 перестав бути суддею певного суду чи залишився позбавленим можливості на певні зміни в його суддівській кар`єрі.

30. Стосовно вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії щодо внесення змін до графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінюваннясуд першої інстанції виснував, що внесення змін у графік є частиною процедури кваліфікаційного оцінювання. Призначення дати іспиту для позивача як обов`язкового етапу кваліфікаційного оцінювання не створює для ОСОБА_1 нових обов`язків, є передбачуваним та відповідає вимогам Закону № 1402-VIII. Отже, оскаржуване рішення Комісії від 10.07.2024 № 218/зп-24 не породжує юридичних наслідків для позивача, оскільки не впливає на його права, обов`язки та інтереси як діючого судді, що свідчить про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача.

31. Насамкінець Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що стосовно проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 ВККС діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом № 1402-VIII, регламентом ВККС, що свідчить про відсутність порушеного права позивача.

Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги

32. Позивач не погодився із цим рішенням суду та звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

33. Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а викладені в ньому висновки не відповідають цим обставинам, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

34. Позивач нагадує, що станом на дату звернення до суду із цим позовом процедура кваліфікаційного оцінювання відносно нього не завершена з незалежних від нього причин, оскільки тривалий час ВККС не здійснювала повноважень, унаслідок чого всі незавершені процедури кваліфікаційного оцінювання були призупинені. Таким чином, він як суддя Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває у процедурі кваліфікаційного оцінювання вже понад 7 років.

35. На переконання позивача, він має право бути переведеним на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу і таке право набув із часу ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва, а саме з 15.12.2022, відповідно до частини третьої статті 82 Закону № 1402-VIII. Однак таке переведення без конкурсу до новоствореного суду (Київського міського окружного адміністративного суду) чи іншого суду у зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва державою не здійснювалось.

36. Позивач доводить, що законодавець визначив присічний строк для завершення всіх процедур оцінювання на відповідність займаній посаді судді. Пункт 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX безпосередньо стосується ОСОБА_1 як судді Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки він має намір бути переведеним у законний спосіб до суду того ж рівня без конкурсу на підставі положень статті 821 Закону № 1402-VIII та має сподівання щодо застосування до нього належних процедур згідно із законом у питаннях щодо здійснення кваліфікаційного оцінювання.

37. На думку позивача, ВККС, ігноруючи вимоги підпункту 2 пункту З Прикінцевих перехідних положень Закону № 3511-ІХ на порушення статті 19 Конституції України, перевищуючи свої повноваження, визначені статтею 93 Закону № 1402-VIII, ухвалила рішення 10.07.2024 № 218/зп-24, яким продовжила строки, визначені підпунктом 2 пункту З Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3511-ІХ, всупереч тому, що ВККС не наділена повноваженням змінювати та встановлювати строки, встановлені законами України.

38. Позивач наполягає на бездіяльності Комісії щодо непроведення його кваліфікаційного оцінювання, оскільки в проміжку часу із 30.12.2023 (дата набрання чинності Законом № 3511-IX) по 30.06.2024 (дата завершення кваліфікаційного оцінювання суддів, визначена цим Законом) Комісія не завершила кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді, незважаючи на те, що новий склад ВККС призначено 01.06.2023, однак лише 19.06.2024 її рішенням № 199/зп-24 визначено графік складення іспиту для 105 суддів у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, у тому числі і щодо нього ОСОБА_1, тобто за 10 днів до закінчення строку, встановленого пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX.

39. Крім того, позивач наголошує, що непроведення кваліфікаційного оцінювання у визначений пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX строк порушує його право на повагу до приватного життя і таке втручання не відповідає вимогам «якості закону», а тому не є правомірним у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

40. Вважає, що проведення процедури оцінювання на відповідність займаній посаді поза межами строку, встановленого Законом № 3511-IX, суперечить його змісту та поставить під розумний сумнів законність прийнятих за наслідком такого оцінювання рішень ВККС. Наведене свідчить про порушення прав позивача в частині правової визначеності в питанні продовження суддівської кар`єри, а також правомірних очікувань щодо проведення відносно нього оцінювання на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

41. Окрім того, позивач в апеляційній скарзі стверджує, що до теперішнього часу його заяви від 30.06.2024 року та 04.08.2024, надіслані до ВККС, по сутті та у порядку, встановленому статтями 93, 98, 101 Закону № 1402-VIII, на пленарному засіданні Комісії не розглянуті, відповіді позивачу не надано.

42. На переконання позивача, ВККС мала і дотепер має керуватись строком, встановленим у спеціальному Законі № 1402-VIII, а у разі відсутності встановленого строку розгляду заяви судді про переведення до іншого суду у спеціальному Законі № 1402-VIII має застосувати Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР«Про звернення громадян».

43. В апеляційній скарзі позивач просить розглядати справу за його відсутності.

Позиція інших учасників справи

44. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

45. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача стосовно доводів апеляційної скарги про ненадання відповідей на звернення позивача від 30.06.2024 та 04.08.2024 вказує, що листами Комісії від 19.08.2024 № 21-4617/24 та від 08.07.2024 № 21-3618/24 позивачу надано повну та вичерпну відповідь на поставлені у зазначених зверненнях питання, твердження позивача щодо наявності протиправної бездіяльності Комісїі у цій частині є довільними та спростовуються змістом вказаних листів, які містяться в матеріалах справи.

46. Стосовно зупинення проведення кваліфікаційного оцінювання, ВККС наголосила, що оскільки повноваження Комісії щодо такого зупинення є дискреційними, то сама по собі подача відповідної заяви позивачем не кореспондує з обов`язком Комісії зупинити таке оцінювання. Крім того, твердження позивача щодо існуючого порядку розгляду відповідної заяви пленарним складом Комісії є помилковими та суперечать нормам пункту 20 розділу XII Закону № 1402-VIII та Положенню про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03.11.2016 № 143/зп-16 зі змінами, які регламентують склад Комісії, який ухвалює відповідне рішення за результатом проходження суддею відповідного етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді.

47. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також доводить, що рішення Комісії від 10.07.2024 № 218/зп-24 не породжує будь-яких юридично значимих наслідків для позивача, оскільки не має впливу на його права, обов`язки та інтереси як особи у правовому статусі діючого судді. Правові наслідки для ОСОБА_1 створює рішення Комісії від 07.06.2018 № 133/зп-18 про призначення кваліфікаційного оцінювання, а не рішення про внесення змін до графіка складення іспиту.

48. Комісія не погоджується з твердженнями позивача про те, що незавершення кваліфікаційного оцінювання щодо нього [ ОСОБА_1 ] в межах установленого строку унеможливлює продовження його суддівської кар`єри та перешкоджає переведенню без конкурсу до іншого суду того ж самого рівня. ВККС вказує, що незавершення процедури оцінювання позивача на відповідність займаній посаді саме по собі не створює непереборних перешкод для його суддівської кар`єри, а лише визначає необхідність дотримання додаткових процедурних вимог, таких як участь у конкурсі.

49. Також не погоджується з доводами скарги про те, що проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 поза межами строку, встановленого в підпункті 2 пункту 3 розділу ІІ Закону № 3511-ІХ, порушує принцип правової визначеності та його ОСОБА_1 правомірні очікування щодо проведення оцінювання з дотриманням законодавчо встановленого порядку, і зазначає, що відсутність у Законі № 3511-ІХ правових наслідків недотримання шестимісячного строку вказує на те, що його пропуск не може бути розцінений як порушення принципу правової визначеності. Цей Закон не встановлює обмежень щодо проведення кваліфікаційного оцінювання позивача після спливу встановленого законом строку.

50. Відзив на апеляційну скаргу не містить клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача.

Рух апеляційної скарги

51. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04.06.2025 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду від 10.04.2025, а ухвалою від 17.07.2025 призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

52. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

53.За правилами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

54. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

55. Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, зокрема чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

56. Підпунктом 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України встановлено, що з дня набрання чинності Законом № 1401-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

57. Згідно з пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом.

58. Повноваження ВККС щодо проведення кваліфікаційного оцінювання суддів закріплено також у пункті 7 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII.

59. Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII установлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

60. Частиною шостою статті 84 Закону № 1402-VIII встановлено, що якщо в процесі кваліфікаційного оцінювання судді ВККС стане відомо про обставини, що можуть свідчити про порушення суддею законодавства у сфері запобігання корупції, Комісія негайно повідомляє про це спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції. ВККС має право зупинити проведення кваліфікаційного оцінювання цього судді до отримання відповіді від спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

61. Частина п`ята статті 86 Закону № 1402-VIII передбачає, що в разі необхідності направлення запиту, вказаного в частині першій цієї статті, ВККС має право зупинити проведення кваліфікаційного оцінювання на період, необхідний для отримання відповідної інформації. В залежності від значення інформації, неповнота або недостовірність якої була виявлена при проведенні кваліфікаційного оцінювання, Комісія може внести подання ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя до закінчення кваліфікаційного оцінювання.

62. За правилами частини першої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС.

63. Закон № 3511-ІХ, який набрав чинності 30.12.2023, змінив процедуру оцінювання судді на відповідність займаній посаді, передбачену пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.

64. За цим пунктом (у новій редакції) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом, за правилами, які діяли до дня набрання чинності Законом № 3511-ІХ, та з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

65. За результатами такого оцінювання колегія ВККС, а у випадках, передбачених цим Законом, - пленарний склад Комісії ухвалює рішення про відповідність або невідповідність судді займаній посаді. Таке рішення ухвалюється за правилами, передбаченими цим Законом для ухвалення рішення про підтвердження або про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

66. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії або пленарного складу ВККС. Відмовою від проходження оцінювання судді на відповідність займаній посаді вважається систематична (тричі) неявка судді на будь-який з етапів такого оцінювання за відсутності для цього поважних причин або за відсутності інформації про причини неявки.

67. Факт відмови судді від проходження оцінювання на відповідність займаній посаді встановлюється рішенням Комісії у пленарному складі. Під час ухвалення такого рішення у засіданні Комісії може брати участь представник ГРД.

68. У разі систематичної (тричі) неявки судді на будь-який з етапів оцінювання на відповідність займаній посаді Комісія може розглянути питання щодо відповідності такого судді займаній посаді за його відсутності.

69. Підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX передбачено, що ВККС протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом завершує проведення оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, яких обрано суддями безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII та стосовно яких до набрання чинності цим Законом надійшли висновки ГРД про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності.

70. Верховна Рада України 13.12.2022 ухвалила Закон № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) .

71. Відповідно до частини третьої статті 82 Закону № 1402-VIII (у редакції станом на 15 грудня 2022 року) переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

72. Таку ж норму містить і чинна редакція Закону № 1402-VIII, а саме частина перша статті 821 цього Закону.

73. Пункт 61 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII у редакції Закону № 3511-ІХ установлює, що переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у разі реорганізації або ліквідації суду, в якому такий суддя обіймає посаду, може здійснюватися без конкурсу виключно після підтвердження таким суддею відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII.

74. Для правильного вирішення заявленого спору треба чітко визначити, що стало причиною звернення позивача до суду, які його права / інтереси порушені, чи підлягають вони [права / інтереси] захисту в межах адміністративного судочинства та відновленню шляхом задоволення вимог, сформульованих позивачем.

75. Варто нагадати, що предметом спірних правовідносин, серед іншого, є протиправна, на думку позивача, бездіяльність Комісії щодо незавершення кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 у строк, визначений Законом № 3511-ІХ (до 30.06.2024).

76. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

77. За правилами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

78. Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

79. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

80. На підставі Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 8-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». В цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

81. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним.

82. Як уже згадувалося вище, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

83. Частини перша, третя статті 92 Закону № 1402-VІІІ установлюють, що Комісія є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Порядок роботи ВККС визначається цим Законом.

84. За цим Законом Комісія має за обов`язок, зокрема, проводити кваліфікаційне оцінювання судді на відповідність займаній посаді для вирішення питання про переведення його на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у разі реорганізації або ліквідації суду, в якому такий суддя обіймає посаду.

85. Відомо, що стосовно позивача як судді Окружного адміністративного суду міста Києва була задіяна процедура кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді і що суд, у якому він чинив правосуддя, ліквідований Законом № 2825-IX, а замість нього цим самим Законом утворений новий - Київський міський окружний адміністративний суд.

86. Зі змісту доводів позивача висновується, що Комісія тим, що не завершила процедуру кваліфікаційного оцінювання щодо нього упродовж установленого законом строку до знову-таки встановленої законом крайньої (граничної) дати - до 30.06.2024, допустила бездіяльність, бо якби Комісія завершила заплановані процедури кваліфікаційного оцінювання вчасно, то тоді перед ним [ ОСОБА_1 ] не постав би обов`язок виконати запроваджену додаткову умову - пройти кваліфікаційне оцінювання, аби скористатися правом на переведення з ліквідованого до новоствореного суду без конкурсу і без задіяння нової запровадженої умови. Протиправність бездіяльності бачить насамперед і саме в тому, що ВККС не виконала вимог судоустрійного закону про строки і крайні межі завершення кваліфікаційного оцінювання певної категорії суддів, до якої позивач відносить і себе.

87. Те, що описана протиправна бездіяльність ВККС зачіпає права та інтереси позивача і заразом дозволяє йому, на його думку, звернутися за їхнім захистом до суду, суддя ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ВККС таким чином порушує гарантоване статтею 8 Конвенції його право на доступ до професії, унеможливлює реалізацію його права на застосування законних процедур кваліфікаційного оцінювання з дотриманням принципів належного урядування та принципу верховенства права. Інакше кажучи, позивач мав правомірні сподівання на завершення процедури кваліфікаційного оцінювання щодо нього до 30.06.2024, бо в протилежному випадку всі наступні дії та/або рішення ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання матимуть вигляд сумнівних (викривлених) та/чи таких, що не суперечитимуть принципам законності та справедливості.

88. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в межах доводів і міркувань, наведених в апеляційній скарзі, та в контексті встановлених у справі обставин і зумовленого ними нормативного регулювання суд першої інстанції правильно встановив зміст та суть заявлених до судового захисту стверджуваних позивачем порушень його прав та інтересів суб`єктом владних повноважень під час здійснення повноважень у специфічній процедурі кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, яких, зокрема, обрано суддями безстроково до набрання чинності Законом № 1402-VIII загалом, а в окремих її сегментах, з одного боку, щодо строків її завершення [згідно з підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом] для певної категорії суддів, а з другого - відносно тих самих строків завершення тієї самої процедури й тими самими суддями, але які виявили бажання бути переведеними з ліквідованого суду на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня в порядку, передбаченому частиною першою статті 821 Закону № 1402-VIII (у чинній редакції).

89. Велика Палата Верховного Суду вважає слушними висновки суду першої інстанції про те, що ВККС не вдавалася до поведінки у формі бездіяльності, оскільки з фактичного перебігу запровадженої законом для певних цілей процедури проведення кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді загалом стосовно всіх суддів України, з-поміж яких і судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1., сутнісної характеристики зовнішніх ознак цього перебігу складно виявити дії, які б «конструювали» (демонстрували) правничу ситуацію, коли ВККС мала повноваження на проведення процедури згадуваного раніше кваліфікаційного оцінювання суддів і не існувало встановлених законних будь-якого роду обмежень на вчинення таких дій; мала час, можливість, дискрецію і обов`язок на проведення кваліфікаційного оцінювання; коли не було об`єктивних, реальних, поважних причин, які стояли на заваді втіленню процедури кваліфікаційного оцінювання суддів, але жодним способом не чинила, не вдавалася до дій чи реалізації функцій, спрямованих на своєчасне [як-от у межах шестимісячного строку в редакції Закону № 3511-IX] завершення процедури кваліфікаційного оцінювання.

90. З матеріалів справи видно, що принаймні 07.06.2018 Комісія ухвалила рішення, яким призначила кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема ОСОБА_1 , а 26.03.2019 ухвалила рішення № 39/зп-19, яким призначила позивачу іспит у межах кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді на 17.04.2019. Упродовж 2019 року ВККС двічі констатувала випадки неявки позивача з тих чи інших причин для проходження певних етапів кваліфікаційного оцінювання (на 17.04.2019 і 21.05.2019).

91. Згодом, із 07.11.2019 були припинені повноваження членів Комісії, правовою підставою для чого став Закон України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування». Відтак не існувало законного складу ВККС, який би мав повноваження на здійснення тих дій, які їй у формі бездіяльності ставить за провину позивач.

92. З червня 2023 року Комісія поновила свою діяльність і стала правомочною на продовження кваліфікаційного оцінювання суддів. У проміжку часу між подіями припинення повноважень членами ВККС і відновлення повноважень цього державного органу відбулися певні зміни, які стосувалися як самої процедури кваліфікаційного оцінювання, так і інших питань, які торкалися або робочого місця здійснення повноважень суддею, або зміни чи росту суддівської кар`єри.

93. Як уже зазначалося, 15.12.2022 набрав чинності Закон № 2825-IX, яким ліквідований Окружний адміністративний суд міста Києва та утворений Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. 09.12.2023 Верховна Рада України прийняла Закон № 3511-ІХ, яким з 30.12.2023 змінено процедуру оцінювання судді на відповідність займаній посаді, передбачену пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII. За приписами цього пункту відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом, за правилами, які діяли до дня набрання чинності Законом № 3511-ІХ, та з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

94. Передбачалося також, що «відновлена» ВККС протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом [№ 3511-ІХ] завершує проведення оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, яких обрано суддями безстроково до набрання чинності Законом № 1402-VIII та стосовно яких до набрання чинності цим Законом надійшли висновки ГРД про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності (підпункт 2 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3511-IX).

95. Далі 11.01.2024 Комісія ухвалила рішення № 6/зп-24 про продовження процедури оцінювання, зокрема, суддів ліквідованих судів, здійснення правосуддя в яких припинено відповідно до закону (в тому числі й судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 ). Комісія рішенням від 19.06.2024 № 199/зп-24 визначила графік складення іспитів, зокрема призначила іспит у межах кваліфікаційного оцінювання судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді на 09.07.2024.

96. 10.07.2024 ВККС ухвалила рішення, яким визнала іспит у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді , призначений на 09.07.2024, таким, що не відбувся, внесла зміни до визначеного її рішенням від 19.06.2024 № 199/зп-24 графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді , зокрема визначила позивачу такі дати складення іспиту - 30.07.2024 (резервні дати - 20.08.2024 та 10.09.2024).

97. Окремо ще раз треба нагадати, що за частиною першою статті 821 Закону № 1402-VIII (у чинній редакції) переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу лише у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді. У системному зв`язку з приписами пункту 61 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII у редакції Закону № 3511-ІХ таке переведення судді може здійснюватися без конкурсу виключно після підтвердження таким суддею відповідності займаній посаді судді, якого обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII.

98. Отже, загальний контекст обставин перебігу процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді, критика (розбір) конкретних дій та рішень ВККС у масиві питань, пов`язаних з кваліфікаційним оцінюванням великої кількості суддів України та в аспекті «перманентного» регулювання процедури кваліфікаційного оцінювання законодавцем, а також характерний зміст власної поведінки судді, стосовно якого провадиться кваліфікаційне оцінювання, зокрема в нашому випадку стосовно судді ОСОБА_1 , дисципліна якого під час проходження кваліфікаційного оцінювання впродовж 2019 року, зокрема й час та чинники, які зумовили звернутися до суду саме тоді, коли звернувся, а не раніше, якщо після настання певної події в його суддівській кар`єрі суддя мав право перевестися до іншого суду за прийнятними для нього правилами, коли насправді мав щире бажання змінити місце своєї суддівської кар`єри, - у своїй сукупності не дозволяють визнати, що ВККС принаймні стосовно судді ОСОБА_1 допустила бездіяльність у формі зволікання проведення процедури кваліфікаційного оцінювання та несвоєчасного її завершення загалом і до певної дати зокрема (30.06.2024).

99. Попри те, що з часу початку процедури кваліфікаційного оцінювання, зокрема, стосовно судді ОСОБА_1 (червень 2018 року) й до дня початку оскарження ним протиправної бездіяльності ВККС до запровадженої законом дати завершення процедури кваліфікаційного оцінювання сплинув установлений законом шестимісячний строк, сам по собі пропуск цього строку в контексті доводів позовної заяви, які ще раз були артикульовані в апеляційній скарзі, не можна віднести до протиправної бездіяльності. З цього приводу слід нагадати, що протиправність бездіяльності ВККС суддя ОСОБА_1 вбачає в тому, що Комісія самим лише фактом незавершення процедури кваліфікаційного оцінювання до чітко визначеної дати вже чинила проти правил.

100. Разом з тим позивач не доводить, яким способом окреслена ним протиправна бездіяльність ВККС безпосередньо порушує чи зачіпає саме його право, інтерес чи свободу на певне благо, зокрема бути суддею, чи на суддівську кар`єру загалом.

101. Але для того, щоб визнати певну діяльність чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною і такою, що вимагає судового захисту від неї, потрібно, щоб особа, яка стверджує про протиправність діяльності суб`єкта владних повноважень, обґрунтувала існування такої протиправної поведінки. Адже приписи статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України, які гарантують і передбачають право на судовий захист і можливість звернення до суду за захистом порушеного права, вимагають воднораз, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, а не ілюзорним, має стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

102. Суддя ОСОБА_1 не навів обґрунтування, яким саме чином факт незавершення ВККС кваліфікаційного оцінювання в межах передбаченого законом шестимісячного строку вплинув на його права чи інтереси, на які саме; яким чином діяльність ВККС обмежила його здатність володіти статусом судді або безповоротно звузила поступ у його суддівській кар`єрі. Без такого обґрунтування порушеного права з боку особи, яка заявляє про нього, вимоги останньої про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною не можуть (не повинні) отримати судового захисту, оскільки не містять ознак юридичного спору і виражають лише стороннє судження (бачення) певного правничого явища, яке така особа не схвалює і намагається отримати судову оцінку цього явища, але не захищатися від нього.

103. Отже, судовому захисту підлягає порушене право і таке порушення має бути обґрунтованим, а порушене право - реальним. Це означає, що праву позивача на звернення до суду за захистом порушеного права чи інтересу кореспондує обов`язок (у разі звернення до суду) обґрунтувати, у чому полягає порушене право і яким чином таке право має бути захищене (відновлене).

104. Як уже неодноразово зазначалося, позивач, звертаючись до суду, просив визнати протиправною бездіяльність Комісії щодо незавершення процедури кваліфікаційного оцінювання щодо нього у визначений законом строк. Проте позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином визнання протиправною бездіяльності Комісії захистить (відновить) його порушене право.

105. Поза тим, видається слушною думка про те, що незавершення такої обов`язкової процедури (у визначений строк) жодним чином не порушує (і не може порушити) право позивача на правову визначеність у питанні продовження його суддівської кар`єри та правомірних сподівань щодо проведення в майбутньому відносно нього кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді. Те, що ВККС вчасно не завершила процедуру кваліфікаційного оцінювання стосовно нього, не означає, що суддя ОСОБА_1 перестав бути суддею певного суду чи залишився позбавленим можливості на певні зміни в його суддівській кар`єрі, зокрема бути переведеним з ліквідованого суду до іншого суду того самого або нижчого рівня в порядку, визначеному законом.

106. Щодо цього варто послатися на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні (справа «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії», заява № 12742/87) зазначив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

107. Позивач на користь обґрунтованості своїх позовних вимог, серед іншого, посилався на те, що проведення кваліфікаційного оцінювання після 30.06.2024 обумовить переконливий сумнів щодо законності будь-яких потенційних дій у такій процедурі, що своєю чергою може викликати аргументовані сумніви щодо законності його здатності бути переведеним у порядку статті 821 Закону № 1402-VIII до іншого суду.

108. Утім для таких міркувань не може бути підстав, оскільки аналіз норм чинного законодавства не дає для цього жодних вагомих передумов, які б обмежували право позивача на проведення і завершення процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді позивача після 30.06.2024.

109. Що ж до обґрунтованих сподівань позивача бути переведеним до іншого суду на підставі згаданої статті закону, то таке переведення можливе тільки у разі підтвердження таким суддею відповідності займаній посаді судді. За наслідками кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Комісія може ухвалити рішення про відповідність або невідповідність судді займаній посаді, а у певних випадках - рішення про припинення кваліфікаційного оцінювання. У зв`язку із цим слушними є міркування суду першої інстанції про те, що незавершення процедури оцінювання позивача на відповідність займаній посаді саме по собі не створює непереборних перешкод для його суддівської кар`єри.

110. В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення відповідачем принципу належного урядування, через недотримання якого наперекір статті 8 Конвенції відбулося водночас втручання в його приватне життя.

111. Однак знов-таки автор такого твердження не назвав і не розкрив характерних ознак цього принципу, які б дозволили побачити його порушення (чи недотримання). Щодо цього можна припустити, що в аспекті доводів позивача порушення принципу належного урядування полягало в тому, що відповідач усупереч принципу верховенства права не застосував до спірних правовідносин справедливе законодавство та неупереджене правозастосування чи що ухвалення рішень та їхнє дотримання відбувалося цілковито не за правилами та нормами, які дозволяли правомірно сподіватися, що, приміром, законодавчий припис про проведення кваліфікаційного оцінювання до певної дати буде виконаний тільки тому, що так установлено (прописано) в законі, і через це має бути реалізований.

112. Тим часом позивач, посилаючись на порушення цього принципу, мав би обґрунтувати не тільки те, яких актів права не дотрималися органи публічної влади чи яких своїх обіцянок не виконали, але й те, чи вони (приписи) давали надію, «пробуджували» правомірне сподівання позивача, що реалізація приписів актів права дозволить набути право на щось конкретне.

113. Як видно з доводів позовної заяви та апеляційної скарги, а також наведених вище міркувань цієї постанови, суддя ОСОБА_1 не навів фактів, які б доводили існування у нього правомірних сподівань на зміни в його суддівській кар`єрі і могли не справдитися (не настати) після спливу шестимісячного строку, встановленого Законом № 3511-IX для завершення процедури кваліфікаційного оцінювання.

114. Велика Палата Верховного Суду вважає, що щойно зазначені міркування є слушними для того, аби визнати безпідставними посилання позивача на порушення ВККС принципу правної визначеності. Принцип правної визначеності як одна з основоположних засад верховенства права передбачає чіткість і передбачуваність правових норм, а також гарантує стабільність правового регулювання. Однак цей принцип не можна тлумачити як вимогу жорсткого дотримання всіх строків, визначених нормами, у разі якщо самі ці норми не передбачають конкретних юридичних наслідків за їх порушення.

115. Велика Палата Верховного Суду не може заперечувати, що суд першої інстанції дав досить розлогу правничу характеристику поняттю «строк, протягом якого має бути звершено проведення процедури кваліфікаційного оцінювання». Поряд із цим Велика Палата не вважає таку характеристику достатньою підставою для визнання судового рішення незаконним, щоб потім на цій підставі його скасувати.

116. Про правничу природу цього строку - як про присічний (преклюзивний чи припинювальний) - згадував у своїй позовній заяві сам позивач. Суд відповів на ці доводи шляхом висловлення своїх міркувань. Висловлена судом правнича характеристика щодо цього строку не змінила думку, розмірковування суду щодо ключових доводів незгоди з твердженнями позивача про протиправність бездіяльності ВККС, яка проявилася в тому, що та вчасно і в межах установлених строків не завершила проведення процедури кваліфікаційного оцінювання.

117. В аспекті міркувань цієї постанови не можна не прислухатися до мотивів суду першої інстанції про те, що твердження позивача про незавершення його оцінювання в межах установленого строку як про фактор, що унеможливлює продовження його суддівської кар`єри та перешкоджає переведенню без конкурсу до новоствореного суду - Київського міського окружного адміністративного суду, є безпідставними.

118. Стосовно доводів позивача щодо протиправної бездіяльності Комісії, яка полягає у нерозгляді відповідно до порядку, встановленого статтями 93, 98, 101 Закону № 1401-VIII, на пленарному засіданні ВККС заяв позивача про зупинення відносно нього кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді на підставі частини п`ятої статті 84 цього Закону у зв`язку із розглядом ВРП його заяви від 11.04.2023 про звільнення у відставку, повідомленням про підозру, то Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки станом на час звернення до ВККС ОСОБА_1 не знаходився на стадії співбесіди, висновку ГРД не було, то пленарний склад Комісії не призначався та не міг розглядати процедурних питань, зокрема зупинення кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача. Адже Закон № 1401-VIII визначає конкретні підстави для зупинення оцінювання, але не обов`язок Комісії прийняти рішення щодо зупинення процедури кваліфікаційного оцінювання.

119. Щодо тверджень позивача про протиправність і необхідність скасування рішення ВККС про внесення змін до графіка складення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання відносно ОСОБА_1 , то Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внесення змін у графік є частиною процедури кваліфікаційного оцінювання. Призначення дати іспиту для позивача як обов`язкового етапу кваліфікаційного оцінювання не створює для ОСОБА_1 нових обов`язків, є передбачуваним та відповідає вимогам Закону № 1401-VIII. Отже, оскаржуване рішення Комісії від 10.17.2024 № 218/зп-24 не породжує юридичних наслідків для позивача, оскільки не впливає на його права, обов`язки та інтереси як діючого судді, що свідчить про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача.

120. Інші твердження і міркування позивача, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

121. Згідно із частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

122. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

123. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

124. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а зазначеного рішення - без змін.

Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 990/257/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішеннязалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова Судді: О. О. Банасько О. Л. Булейко І. А. Воробйова О. А. Губська І. В. Дашутін А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. КорольО. В. Кривенда К. М. Пільков С. О. Погрібний Н. С. Стефанів О. В. Ступак І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич

Відповідно до частини третьої статті 321 Кодексу адміністративного судочинства України постанову оформила суддя Губська О. А.