Справа № 520/34141/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 р. Справа № 520/34141/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Диканівська виправна колонія (№12)" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі №520/34141/23

за позовом Державної установи "Диканівська виправна колонія (№12)"

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Державна установа "Диканівська виправна колонія (№12)" (надалі позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним нарахування штрафних санкцій, в якій просила суд:

-визнати протиправним та скасувати акт перевірки з питань використання коштів Пенсійного фонду України ДУ "Диканівська виправна колонія (№12)" від 15.09.2023 року №130 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- визнати протиправним нарахування штрафних санкцій у розмірі 50536,45 грн., зазначених в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.11.2023 року №2000-1102-8/160855.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 520/34141/23 у задоволенні адміністративного позову Державної установи "Диканівська виправна колонія (№12)" до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним нарахування штрафних санкцій відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи та не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, вважає, що суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим ти а незаконним, а тому просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 520/34141/23 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на те, що акт перевірки з питань використання коштів Пенсійного фонду України ДУ "Диканівська виправна колонія (№12)" від 15.09.2023 року №130 є протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки містить неправдиві відомості стосовно обставин, що були предметом перевірки, вказано на помилковість і протиправність нарахування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 50536,45 грн з огляду на недопущення позивачем порушення законодавства зі спірного питання.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформила акт від 15.09.2023 року № 130 без урахування пояснень в.о. головного бухгалтера Іванова К. від 15.09.2023 року за №1/9-4015/Гм, в журналі реєстрацій заходів державного нагляду (контролю) не була внесена запис про здійснення заходу державного нагляду. Крім того, перевірка державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» була проведена з 14.09.2023 року по 15.09.2023 року, однак акт № 130 від 15.09.2023 року був наданий для підписання лише 26.09.2023 року, що суттєво порушило вище норми законодавства, а кошти які надійшли від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ДУ «Диканівська виправна колонія (№12) були використані виключно за цільовим призначенням коштів Фонду а саме: - на виплату пенсії засудженим.

Висновок Харківського окружного суду в рішенні від 10.07.2024 про те, що перевірка відповідачем була проведена відповідно до діючого законодавства, позивач вважає необґрунтованим.

Відповідачем на апеляційну скаргу подано письмовий відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки судом взято до уваги і правильно оцінено всі докази по справі та ухвалено рішення у відповідності до чинного законодавства України, тому просить залишити його без змін.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач вважає, що вжив всіх необхідних заходів для соціального забезпечення засуджених, діючи відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно направлення від 13.09.2023 року та відповідно до Плану роботи Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на 2023 рік з 14.09.2023 року по 15.09.2023 року була проведена перевірка Державної установи "Диканівська виправна колонія (№12)" з питань цільового використання коштів Пенсійного фонду України установам (закладами), де особи перебувають на повному державному утриманні за період з 01.10.2022 року по 31.03.2023 року та 15.09.2023 року був складений акт перевірки з питань використання коштів Пенсійного фонду України Державною установою "Диканівська виправна колонія (№12)", де відбувають покарання пенсіонери, засуджені до позбавлення волі №130.

Відповідно до висновку акту перевіркою встановлено: 8 випадків несвоєчасного повідомлення установою органу Фонду Україні: про зарахування пенсіонерів, засуджених до обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, чим порушено п. 2.2 Порядку Постанови № 269; 4 випадки не повідомлення адміністрацією установи органу Фонду України про переведення засуджених пенсіонерів до Державної установи "Холодногірська виправна колонія (№18)", чим порушено п.п. 6.2 Порядку Постанови № 269 та перерахування коштів в сумі 50536,45 грн на рахунок Державної установи "Холодногірська виправна колонія (№18)", чим порушено п.3 ст. 48-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ (зі змінами) щодо зарахування установою коштів за місцем відбування покарання на особовий рахунок засудженого.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що вісім випадків несвоєчасного повідомлення установою про зарахування до установи стосуються наступних засуджених: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які прибули до установи 30.08.2022, а повідомлення було надіслане листом від 11.01.2023 № 1/9-147/ТМ (вх. від 19.01.2023 № 2131/8) та ОСОБА_8 , який прибув до установи 09.01.2023, а повідомлення було надіслане листом від 03.02.2023 № 1/9-488/Тм (вх. від 15.02.2023 № 5479/8).

Також стосовно виявлених перевіркою чотирьох випадків неповідомлення адміністрацією установи про переведення до іншої установи стосуються наступних засуджених пенсіонерів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яких 28.02.2023 року було переведено до Державної установи "Холодногірська виправна колонія (№ 18)", тоді як 17.03.2023 року на рахунок Державної установи "Диканівська виправна колонія (№ 12)" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області були перераховані кошти по вищезазначеним чотирьом засудженим пенсіонерам на загальну суму 50536,45 грн.

Під час проведення перевірки на письмовий запит управління контрольно-перевірочної роботи щодо отримання листів установи про переведення засуджених до іншої установи від 21.03.2023 № 1/9-1107/Тм, від 30.03.2023 № 1/9-1258/Тм, № 1/9-1259/Тм, № 1/9-1260/Тм, управлінням з питань виплат головного управління службовими записками від 03.10.2023 та 04.10.2023 надана інформація про те, що лист від 21.03.2023 № 1/9-1107/Тм про переведення ОСОБА_7 до головного управління надійшов 31.03.2023 вх. № 12297/8, а листи від 30.03.2023 № 1/9-1258/Тм, № 1/9-1259/Тм, № 1/9-1260/Тм не надходили.

Отже, під час проведення перевірки встановлено, що у період, коли кошти Пенсійного фонду в сумі 50536,45 грн були перераховані на рахунок Державної установи "Диканівська виправна колонія (№ 12)", засуджені перебували в Державній установі "Холодногірська виправна колонія (№ 18)".

Акт від 15.09.2023 № 130 був підписаний позивачем із запереченнями (зауваженнями). Заперечення на акт перевірки з питання цільового використання коштів Пенсійного фонду України Державною установою "Диканівська виправна колонія (№ 12)" від 28.09.2023 № 1/14-4263 надіслано до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

На заперечення на акт перевірки з питання цільового використання коштів Пенсійного фонду України Державною установою "Диканівська виправна колонія (№ 12)" від 28.09.2023 № 1/14-4263 було надано відповідь листом від 04.10.2023 № 2000-1102-8/39986, який відповідно до поштового повідомлення отримано установою 09.10.2023.

Подальшого оскарження акту перевірки від 15.09.2023 № 130 не було, тому на адресу установи рекомендованим листом з повідомлення було направлено претензійного листа від 08.11.2023 № 2000-1102-8/160855 щодо накладання штрафу відповідно до п. 11 ст.106 Закону № 1058-ІV у розмірі 50536,45 грн за неповернення сум пенсійних виплат у розмірі 50536,45 грн. Відповідно до поштового повідомлення претензійний лист отримано установою 14.11.2023.

Однак, Державною установою "Диканівська виправна колонія (№12)" листом від 21.11.2023 № 1/9-5106/Тм (вх. від 30.11.2023 № 54889/8) повідомлено про незгоду з накладанням штрафу та про те, що адміністрація установи буде звертатись до суду.

Позивач, вважаючи зазначений акт та нарахування відповідачем штрафних санкцій протиправними, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №269 (зі змінами) визначено чіткий порядок дій установ та відповідача у випадках прибуття, вибуття та переведення певної категорії осіб, тоді як вчинення позивачем такого перенаправлення коштів відбулось не уповноваженою на такі дії особою, перерахування позивачем коштів Пенсійного фонду України в сумі 50536,45 грн на рахунок в Державній установі "Холодногірська виправна колонія (№ 18)" здійснено без дотримання норм діючого законодавства, перевірка відповідачем була проведена відповідно до приписів п.18 ч.2 ст. 64 Закону №1058-IV, згідно із якою Виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана перевіряти цільове використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій, а акт перевірки є фактично носієм доказової інформації про виявлені перевіряючим органом порушення вимог законодавства та обов`язковим документом, на підставі якого органом може бути прийняте відповідне рішення.

Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №№1058-IV).

Положеннями статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 48 Закону №1058-IV визначено, що під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії.

Виплата пенсії з урахуванням положень цієї статті здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому пенсіонер зарахований на повне державне утримання.

Згідно із приписами ст. 48-1 Закону №1058-IV виплата особам, засудженим до обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, призначених пенсій здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на рахунок установи за місцем відбування покарання.

Механізм перерахування органами Пенсійного фонду України або структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні (далі - установи), та їх використання визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. за №269.

Пунктами 2, 3 Порядку №269 передбачено, що адміністрація установи надсилає у триденний строк після взяття особи на повне державне утримання органам Пенсійного фонду України або структурним підрозділам з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи, одного із батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників (далі - законний представник) на обліку (отримання допомоги, пенсії) та за місцезнаходженням установи відповідне повідомлення, до якого додає:

1) довідку про зарахування особи на повне державне утримання;

2) письмову заяву особи чи її законного представника або письмову заяву адміністрації установи, погоджену органом опіки та піклування (якщо опіку чи піклування над особою здійснює установа), про перерахування установі різниці (за формою згідно з додатком 1)

3) довідку про вартість утримання особи в установі.

Орган Пенсійного фонду України або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за місцем перебування у них особи на обліку (отримання допомоги, пенсії) надсилає в десятиденний строк після надходження від установи повідомлення про взяття особи на повне державне утримання органу Пенсійного фонду України або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцезнаходженням установи пенсійну (особову) справу такої особи.

За змістом пункту 4 Порядку №269 на підставі документів, що надійшли відповідно до пунктів 2 і 3 цього Порядку, видається у п`ятиденний строк за місцезнаходженням установи або за місцем перебування законного представника на обліку (отримання допомоги):

органом Пенсійного фонду України - розпорядження з визначенням суми, яку необхідно виплатити особі і непрацездатним членам її сім`ї згідно з частинами першою, другою і абзацом другим частини четвертої статті 48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частиною першою статті 88 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частинами першою, другою і п`ятою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і суми, яку необхідно перерахувати установі згідно з частинами третьою і четвертою статті 48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частиною четвертою статті 88 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частинами третьою і п`ятою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Після видачі зазначених розпоряджень орган Пенсійного фонду України або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить відповідний запис у пенсійній (особовій) справі особи та до 20 числа місяця, за який проводиться виплата, перераховує кошти установі.

Положеннями пункту 6 Порядку №269 визначено, що адміністрація установи, зокрема, у разі:

- переведення особи до іншої установи - надсилає у триденний строк з дати переведення особи копію відповідного наказу (витягу з наказу) установи із зазначенням такої дати органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини пенсії або державної соціальної допомоги установі з наступного дня після переведення з подальшою їх виплатою в установленому порядку;

- тимчасового переміщення (евакуації) особи під час дії надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях - надсилає у триденний строк з дати вибуття особи копію наказу про тимчасове переміщення (евакуацію) осіб із списками, що є його невід`ємною частиною, із зазначенням дати переміщення (евакуації) особи органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини пенсії або державної соціальної допомоги установі за весь період відсутності особи (з дати вибуття до дати повернення включно) з подальшою їх виплатою в установленому порядку.

Положеннями п. 8 Порядку №269 передбачено, що зарахування та використання коштів, що перераховані установам, здійснюється згідно з вимогами бюджетного законодавства для поліпшення умов перебування осіб в установах. Перелік товарів, робіт і послуг, на закупівлю яких спрямовуються зазначені кошти, затверджується Мінсоцполітики.

Згідно із приписами п. 10 Порядку №269 відповідальність за своєчасне подання документів для призначення (перерахунку) пенсії або державної соціальної допомоги, переведення їх виплати за новим місцем проживання особи покладається на адміністрацію установи, в якій перебуває чи перебувала така особа.

Таким чином, із аналізу наведених норм слідує, що Порядком перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №269 (зі змінами) визначено чіткий порядок дій установ та відповідача у випадках прибуття, вибуття та переведення певної категорії осіб.

Як встановлено із матеріалів справи судом апеляційної інстанції, під час проведення відповідачем перевірки позивача, останнім в акті від 15.09.2023 року №130 зафіксовано встановлення порушень, а саме:

- 8 випадків несвоєчасного повідомлення установою органу Фонду Україні: про зарахування пенсіонерів, засуджених до обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, чим порушено п. 2.2 Порядку Постанови № 269;

- 4 випадки не повідомлення адміністрацією установи органу Фонду України про переведення засуджених пенсіонерів до Державної установи "Холодногірська виправна колонія (№18)", чим порушено п.п. 6.2 Порядку Постанови № 269 та перерахування коштів в сумі 50536,45 грн на рахунок Державної установи "Холодногірська виправна колонія (№18)", чим порушено п.3 ст. 48-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (зі змінами) щодо зарахування установою коштів за місцем відбування покарання на особовий рахунок засудженого.

На письмовий запит управління контрольно-перевірочної роботи щодо отримання листів установи про переведення засуджених до іншої установи від 21.03.2023 № 1/9-1107/Тм, від 30.03.2023 № 1/9-1258/Тм, № 1/9-1259/Тм, № 1/9-1260/Тм, управлінням з питань виплат головного управління службовими записками від 03.10.2023 та 04.10.2023 надана інформація про те, що лист від 21.03.2023 № 1/9-1107/Тм про переведення ОСОБА_7 до головного управління надійшов 31.03.2023 вх. № 12297/8, а листи від 30.03.2023 № 1/9-1258/Тм, № 1/9-1259/Тм, № 1/9-1260/Тм не надходили.

З огляду на дати вказаних листів (30.03.2023 року та 21.03.2023 року) та враховуючи дату переведення вказаних засуджених (28.02.2023 року) останні позивачем сформовано із порушенням визначеного положеннями як п. 6.2 так і п. 6.5 Порядку №269 триденного строку.

За наслідками перевірки ГУПФУ в Харкіфвській області направило лист позивачу від 08.11.2023 р. про нарахування штрафних санкцій у розмірі 50536, 45 грн. Своє рішення відповідач обгрунтовує тим, що з огляду на несвоєчасне повідомлення позивачем про переведенння засуджених, ГУПФУ в Харківській області не видало розпорядження про припинення перерахування пенсії, в зв`язку з чим 17.03.2023 року на депозитний рахунок позивача були перераховані кошти на загальну суму 50536, 45 грн., які не були своєчасно повернуті позивачем на банківский рахунок пенсійного органу, що має наслідком застосування штрафної санкції, передбаченої ч. 11 ст. 106 Закону № 1058.

Так у відповідності до ч. 11 ст. 106 Закону № 1058 виконавчими органами Пенсійного фонду за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду чи Накопичувального фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на організації, у тому числі банки, які здійснюють виплату і доставку пенсій, накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

Так, з матеріалів справи встановлено та підтведжується позивачем, що 28.02.2023 р. засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було переведено до Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)».

Однак, в порушення пункту 6 Порядку №269 позивач у визначеніий вказаним нормативно-правовим актом триденний строк з дати вибуття вказаних осіб не наділав копію наказу про тимчасове їх переміщення (евакуацію) із зазначенням дати переміщення (евакуації) особи органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи, у зв`язку з чим на рахунок Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» 17.03.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області були перераховані кошти по вищезазначеним 4 засудженим пенсіонерам на загальну суму 50536,45 грн.

Тобто, кошти за призначеною пенсією були перераховані у березні 2023 року, а засуджені були переведені до іншої установи на місяць раніше - у лютому 2023 року, а тому позивачем без відповідної правової підстави були отримані кошти на виплату пенсії засудженим, які не відбували покарання в установі.

Враховуючи, що позивачем не були повернуті незаконно отримані кошти на банківській рахунок органу Пенсійного фонду, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним нарахування позивачу штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги позивача, що у відповідності до наказу Міністерства юстиції України 23 серпня 2013 року № 1782/5 «Про затвердження Порядку обліку особистих грошей, цінностей і речей осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, а також виданого їм речового майна» пенсія, яка надійшла переведеним в іншу установу засудженим, була направлена до Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» та використана виключно за цільовим призначенням на виплату пенсії засудженим, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до Порядку обліку особистих грошей, цінностей і речей осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, а також виданого їм речового майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 23 серпня 2013 року № 1782/5, обліку підлягають гроші (грошові кошти), які

здані до СІЗО на зберігання при обранні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосуванні тимчасового чи екстрадиційного арешту;

надійшли засудженому (особі, узятій під варту) поштовим (телеграфним) переказом;

вилучені з листів, посилок, бандеролей (за винятком грошей (грошових коштів),

вилучених у дохід держави за рішенням суду або за мотивованою постановою начальника СІЗО, санкціонованою прокурором, прихованих від огляду, а також вилучених при обшуках);

зароблені засудженим (особою, узятою під варту) під час перебування в УВП (СІЗО);

надійшли на депозитний рахунок або в касу УВП (СІЗО) на ім`я засудженого (особи, узятої під варту) (у тому числі пенсія).

Посадова особа, яка веде облік особистих грошей, протягом трьох робочих днів з дати надходження грошей (грошових коштів) на ім`я засудженого (особи, узятої під варту) на депозитний рахунок або в касу УВП (СІЗО) робить відповідні записи в особових рахунках з обліку особистих грошей (додаток 2). Датою зарахування грошей (грошових коштів) на особовий рахунок з обліку особистих грошей вважається дата їх надходження на депозитний рахунок УВП (СІЗО) або в касу УВП (СІЗО).

За приписами п. 3 вказаного Порядку у разі переведення засудженого (особи, узятої під варту) до іншої УВП (СІЗО) підрозділ УВП (СІЗО), на який покладено контроль за виконанням судових рішень, не пізніше ніж за 24 години до вибуття засудженого (особи, узятої під варту) подає до бухгалтерської служби УВП (СІЗО) список осіб, яких переводять до інших УВП (СІЗО). На підставі цього списку посадова особа, яка веде облік особистих грошей, на кожну особу складає фінансову довідку в трьох примірниках (додаток 3), перший примірник якої видається засудженому (особі, узятій під варту), другий - долучається до особової справи засудженого (особи, узятої під варту), третій - у вкладку до особового рахунку з обліку особистих грошей.

У фінансову довідку записується сума залишку грошей (грошових коштів), з якої виділяється сума, яка була зароблена під час перебування в УВП (СІЗО), та зазначається сума використаних грошей (грошових коштів) на придбання товарів у крамниці на дату вибуття особи до іншої УВП (СІЗО).

Відомості про наявність грошей (грошових коштів), що зазначені у фінансовій довідці, підтверджуються підписом засудженого (особи, узятої під варту) і засвідчуються підписами начальника УВП (СІЗО) та керівника бухгалтерської служби, скріплюються печаткою УВП (СІЗО) із зображенням Державного Герба України, після чого передаються до підрозділу УВП (СІЗО), на який покладено контроль за виконанням судових рішень, та долучаються до особової справи засудженого (особи, узятої під варту).

По прибуттю засудженого (особи, узятої під варту) до іншої УВП (СІЗО) фінансова довідка вилучається та під підпис про її отримання в особовій справі цієї особи передається керівнику бухгалтерської служби УВП (СІЗО).

Бухгалтерська служба УВП (СІЗО), до якої прибув засуджений (особа, узята під варту), після отримання фінансової довідки того самого дня листом або за допомогою електронної пошти повідомляє установу-відправника про її отримання, а також реквізити депозитного рахунку для перерахування особистих грошей засудженого (особи, узятої під варту).

Бухгалтерська служба УВП (СІЗО), з якої вибув засуджений (особа, узята під варту), протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення перераховує гроші (грошові кошти) на депозитний рахунок УВП (СІЗО), до якої був переведений їх власник.

Списання грошей (грошових коштів) з особового рахунку з обліку особистих грошей засудженого (особи, узятої під варту), які були переведені до іншої УВП (СІЗО), проводиться на підставі виписки з рахунку УВП (СІЗО) про перерахування коштів на рахунок УВП (СІЗО), до якої вибули зазначені особи.

Зарахування грошей (грошових коштів) на особовий рахунок з обліку особистих грошей засудженого (особи, узятої під варту), які прибули до УВП (СІЗО), здійснюється на підставі виписки з рахунку УВП (СІЗО) про отримання грошей (грошових коштів) на рахунок УВП (СІЗО), до якої прибула особа.

Отже, зі змісту вказаного Порядку випливає обов`язок підрозділу УВП (СІЗО), на який покладено контроль за виконанням судових рішень, не пізніше ніж за 24 години до вибуття засудженого подати до бухгалтерської служби УВП (СІЗО) список осіб, яких переводять до інших УВП (СІЗО), на підставі якого посадова особа, яка веде облік особистих грошей, на кожну особу складає фінансову довідку, яка долучається у вкладку до особового рахунку з обліку особистих грошей. Бухгалтерська служба УВП (СІЗО), до якої прибув засуджений (особа, узята під варту), після отримання фінансової довідки того самого дня листом або за допомогою електронної пошти повідомляє установу-відправника про її отримання, а також реквізити депозитного рахунку для перерахування особистих грошей засудженого, а бухгалтерська служба УВП (СІЗО), з якої вибув засуджений, протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення перераховує гроші (грошові кошти) на депозитний рахунок УВП (СІЗО), до якої був переведений їх власник.

Таким чином, перерахування коштів на депозитний рахунок УВП (СІЗО), до якої був переведений їх власник здійснюється протягом трьох робочих днів після отримання повідомленння про отримання фінансової довідки та вибуття засудженого, в той же час вказаним Порядком не передбачено перерахування коштів установою, з якої засуджений вибув до іншої установи, більше ніж через два тижня після вибуття особи.

Отже, після переведення у лютому 2023 засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» у позивача були відсутні правові підстави для отримання у березні 2023 року пенсіі засуджених, які на утриманні позивача не перебували, а тому у позивача були відсутні підстави для направлення їх на рахунок Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)»

У період, коли кошти Пенсійного фонду в сумі 50536,45 грн. були перераховані на рахунок Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», засуджені перебували в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)».

В такому випадку кошти підлягали поверненню на рахунок головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано приписи ст.ст. 7, 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

У відповідносіт до ч. 1, 2 ст. 1 вищезазначеного Закону дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що перевірка відповідачем проведена відповідно до приписів п.18 ч.2 ст. 64 Закону №1058-IV, згідно із якою Виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана перевіряти цільове використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій, а не як помилково вважає позивач в порядку Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V, яким визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Управлінням контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у вересні 2023 року була проведена перевірка з питання цільового використання коштів Пенсійного фонду України Державною установою «Диканівська виправна колонія (№ 12)», де відбувають покарання пенсіонери, засуджені до позбавлення волі, а не господарської діяльності Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12).

Тож, норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при здійсненні перевірки головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не застосовуються.

Щодо посилання в апеляційній скарзі позивача на пункт 2 Порядку перерахування органами Пенсійного фонду України або структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 269, колегія суддів, зазначає, що у вказаному пункті мова йде про первинне взяття на облік осіб, засуджених до обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Порядок дій адміністрації установи, в якій вже перебуває засуджений у разі його переведення, визначено саме пунктом 6 Порядку перерахування органами Пенсійного фонду України або структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року № 269 (зі змінами), про що наведено вище.

Доводи апеляційної скарги та посилання позивача, що судом першої інстанції не враховано, що приписами Порядку визначення засудженим виду установи виконання покарань, направлення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, обмеження волі та їх переведення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 № 680/5, не передбачено надсилання органу Пенсійного фонду України у триденний термін з дати переведення особи наряду на переведення засудженого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаним нормативно-правовим актом врегульовано механізм визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, їх направлення і переведення для відбування покарання, в той же час механізм перерахування органами Пенсійного фонду України коштів установам у яких особи перебувають на повному державному утриманні (далі - установи), та їх використання визначено спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Порядком №269, який підлягає застосуванню у вказаних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що законом накладається штраф за несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, а кошти, які надійшли до позивача були зараховані ДУ «Холоджногірська виправна колонія № 18» на особисті рахунки засуджених, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у позивача були відсутні законні підтави як для отримання коштів для виплати пенсії засудженим так і для використання їх для здійснення пенсійних виплат, тобто розпорядження ними у спосіб направлення до іншої виправної колонії, куди були тимчасово переведені засуджені.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що акт перевірки є фактично носієм доказової інформації про виявлені перевіряючим органом порушення вимог законодавства та обов`язковим документом, на підставі якого органом може бути прийняте відповідне рішення.

Таким чином відповідачем, зокрема, у акті здійснюється фіксація встановлених перевіркою обставин та висновків.

При цьому, оцінка висновків акту перевірки здійснюється судом в рамках вирішення спору про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на підставі такого акту.

За таких обставин, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права в частині визнання протиправним та скасування акту перевірки, оскільки такий акт не має статусу рішення у розумінні п.1 ч. 1 ст. 19 КАСУ України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Диканівська виправна колонія (№12)" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі № 520/34141/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій