Справа № 240/19906/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/19906/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.08.2025 року, просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Васіної Світлани Вікторівни від 22.07.2025 року ВП №76097587 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №240/26683/23, виданого 13.08.2024 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2023року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, що викладені у мотивувальній частині рішення.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки прийнята за відсутності фактичного виконання рішення суду. Позивач вважає, що Житомирським окружним адміністративним судом було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути його рапорт від 23.08.2023 року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, що викладені у мотивувальній частині рішення. За відповідним виконавчим листом Відповідачем було відкрито виконавче провадження, але 11.12.2024року таке провадження було закрито.

Вказану постанову Відповідача Позивач оскаржив в судовому порядку і рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року (справа №240/5548/25) така постанова Відповідача була скасована і 29.05.2025 року виконавче провадження було відновлено.

01.08.2025 року Позивач в ході ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження дізнався, що Відповідачем 22.07.2025 року повторно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає так постанову Відповідача протиправною, так як судове рішення повторно залишилося невиконаним. На думку Позивача, Військова частина НОМЕР_1 при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі №240/26683/23 застосувала Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізацію та військового обліку», яким внесено зміни до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та змінено підстави для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, що фактично унеможливило таке звільнення.

Ухвалою суду від 28.08.2025 року після усунення недоліків позовної заяви було відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подав до суду відзив на позов, у якому вказує, що у відділі на виконанні перебувало вказане виконавче провадження ВП №76097587 з примусового виконання виконавчого листа №240/26683/23, виданого 13.08.2024 року Житомирським окружним адміністративним судом. Підтверджується, що 29.05.2025 року було поновлено вказане виконавче провадження на виконання судового рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року (справа №240/5548/25). Зазначається, що 12.06.2025 року Військова частина НОМЕР_1 направила відповідь на вимогу державного виконавця, але судове рішення залишилося не виконаним. 07.07.2025 року державним виконавцем направлено повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення в результаті невиконання боржником вказаного судового рішення і 22.07.2025 року винесено оскаржувану постанову. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі №240/26683/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , Позивача у даній справі, від серпня 2023 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою від 20 вересня 2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №76097587 з виконання виконавчого листа №240/26683/23, виданого 13 серпня 2024 року. Постановою від 17 жовтня 2024 року накладено на Військову частину НОМЕР_1 штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн., а 21 листопада 2024 року винесено постанову про накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення суду у розмірі 10 200,00 грн.

27 листопада 2024 року Відповідач надіслав на адресу Військової частини НОМЕР_1 вимогу про надсилання доказів, що підтверджують виконання рішення суду щодо розгляду рапорта ОСОБА_1 від серпня 2023 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом №812/20225 від 08 листопада 2024 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила про виконання рішення суду, про що також повідомлено Житомирський окружний адміністративний суд листом за вих.№812/15258 від 02 вересня 2024 року. Про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 . Військова частина НОМЕР_1 повідомила Відповідача листом, який надійшов 02 грудня 2024 року.

11 грудня 2024 року державний виконавець, керуючись вимогами пункту 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №76097587, оскільки встановлено фактичне повне виконання рішення.

Судом встановлено, що правомірність вказаного рішення Відповідача було предметом судового розгляду і рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року (справа №240/5548/25) така постанова Відповідача була скасована і 29.05.2025 року виконавче провадження було відновлено.

Суть спору між сторонами в межах даної справи зведена виключно до правомірності постанови старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Васіної Світлани Вікторівни від 22.07.2025 року ВП №76097587 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №240/26683/23, виданого 13.08.2024 року Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2023 року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1404-VIII).

У частині 1 статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.

Так, згідно з названою правовою нормою за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Так, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені названим Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень в адміністративних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Іммобільяре Саффі проти Італії" від 28 липня 1999 року).

Як установлено судом, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження №76097587 від 22.07.2025 року прийнята державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону №1404-VIII.

Підставою для прийняття цієї постанови є невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 без поважних причин рішення суду про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2023року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». В постанові зазначається, що державним виконавцем 17.10.2024року накладено на боржника штраф розмірі 5 100,00 грн. та направлено вимогу про виконання рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. 21.11.2024 року зв`язку з повторним невиконанням рішення суду боржником без поважних причин державним виконавцем накладено штраф у подвійному розмірі - 10 200,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначається, що відповідно до вимог ч.3 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд погоджується з такими доводами Відповідача, наведеними в оскаржуваній постанові з огляду на таке.

Безспірно, алгоритм дій щодо порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульовано приписами статті 63 Закону №1404-VIII.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 63 цього ж Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як зазначено, в частині 3 статті 63 цього ж Закону №1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Долучені до матеріалів справи докази засвідчують, що Відповідачем при виконанні рішення суду про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.08.2023 року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дотримано весь алгоритм дій, передбачений приписами статті 63 Закону №1404-VIII.

Так, державним виконавцем 17.10.2024 року накладено на боржника штраф розмірі 5 100,00 грн. та направлено вимогу про виконання рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. 21.11.2024 року зв`язку з повторним невиконанням рішення суду боржником без поважних причин державним виконавцем накладено штраф у подвійному розмірі - 10 200,00 грн. та надіслав до органу досудового розслідування повідомлення №91163 від 07.07.2025 року про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Більш того, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25.07.2025 року зобов`язано посадових осіб Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про повідомлення Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №91163 від 07.07.2025року про вчинення боржником кримінального правопорушення.

В розумінні вимог пункту 11 статті 39 Закону №1404-VIII надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена у повній відповідності до вимог Закону №1404-VIII та із дотриманням алгоритму дій, передбаченого частиною 3 статті 63 цього ж Закону №1404-VIII.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк

03.10.25