Справа № 520/23167/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року № 520/23167/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 12.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП 78221131.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова від 12.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП 78221131, на думку позивача, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Третя особа просила врахувати відомості, викладені у листі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02.10.2025 № 40/05/12-8077-2025, адресованому Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/13270/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 24.03.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2023 року по 22.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

30.05.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78221131.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України листом №40/05/12-5523-2025 від 07.08.2025 повідомила державного виконавця, що 27.06.2025 військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було здійснено перерахунок та виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/13270/24 у повному обсязі шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 14061 від 27.06.2025.

До вказаного листа додано копію платіжної інструкції № 14061 від 27.06.2025 та копію розрахунку грошового забезпечення.

12.08.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78221131.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідач, виносячи оскаржувану постанови, виходив з того, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/13270/24 було виконано боржником, з огляду на надані йому платіжну інструкцію № 14061 від 27.06.2025 та розрахунок грошового забезпечення.

Суд зазначає, що розрахунок грошового забезпечення здійснений на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/13270/24 не може свідчити про повне виконання такого рішення суду.

Також, боржником надано державному виконавцю копію платіжної інструкції № 14061 від 27.06.2025.

Судом встановлено, що у платіжні інструкції № 14061 від 27.06.2025 зазначено призначення платежу: виплата згідно рішення по справі № 520/13270/24 за позовом ОСОБА_2 .

Проте, стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

Також, згідно платіжної інструкції № 14061 від 27.06.2025 платіж був вчинений не за реквізитами стягувача, які було додано до заяви про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, в платіжній інструкції № 14061 зазначено отримувача - «АТ КБ Приватбанк», а не ОСОБА_1 .

Крім того, під час розгляду даної справи в суді Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України подано до суду лист від 02.10.2025 № 40/05/12-8077-2025, в якому посилалась на те, що кошти перераховані на виконання рішення суду у справі № 520/13270/24 були депоновані, у зв`язку з чим їх фактичне отримання стягувачем не відбулося. Вказано, що 09.09.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було здійснено виплату депонованих коштів на розрахунковий рахунок стягувача - ОСОБА_1 . До листа додано копію платіжної інструкції № 16663 від 09.09.2025.

Так, вищевказаний лист боржника підтверджує, що згідно платіжної інструкції № 14061 від 27.06.2025 стягувач не отримав кошти.

З огляду на викладене, платіжна інструкція № 14061 від 27.06.2025, враховуючи яку державний виконавець прийшов до висновку про винесення оскаржуваної постанови, не може вважатись доказом повного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/13270/24.

За таких обставин, відповідач, на час винесення оскаржуваного рішення, прийшов до висновку про повне виконання боржником рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/13270/24, без наявності належних доказів такого виконання.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (Піалопулос та інші проти Греції, Юрій Миколайович Іванов проти України, Горнсбі проти Греції).

Варто також зауважити, що у справах Шмалько проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа Сук проти України).

Отже, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Так, постанова державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень винесено за відсутності доказів, які б підтверджували факт повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №340/5200/21, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 02 листопада 2023 року по справі №580/4398/22.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанова від 12.08.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП №78221131 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61024, м. Харків, вул. Я.Мудрого, 26), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.08.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП №78221131.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 06.10.2025