Справа № 280/11685/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11685/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

в адміністративній справі №280/11685/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.12.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% до 70% грошового забезпечення та з обмеження максимальним розміром такої пенсії під час проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №280/7555/24, позивачу, на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 27.06.2024 № 3/1828, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) пенсії позивачу, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% суми грошового забезпечення, починаючи з 01.02.2023 року на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 27.06.2024 № 3/1828, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , без обмеження максимальним розміром такої пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу без урахування щомісячної доплати у розмірі 2 000 грн у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 за № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області установити та виплатити (з моменту припинення виплат) щомісячну доплату у розмірі 2 000 грн до пенсії позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 за №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати індексації пенсії із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії позивачу

відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 за №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році",

відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»,

відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 за № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу,

з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 за № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", починаючи з 01.03.2022,

з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023,

з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 за № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01.03.2024, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум; В обґрунтування позову зазначено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсію призначено в розмірі 83% грошового забезпечення. При перерахунку пенсії на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 260/7555/24 відповідач незаконно зменшив її до 70%. Окрім того після здійснення перерахунку на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 260/7555/24 відповідач обмежив пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також припинив виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, індексації пенсії відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 (в розмірі 2080,59 грн) та від 24.02.2023 № 168 (в розмірі 1 500,00 грн) та від 23.02.2024 № 185 (в розмірі 1 500грн). Просить позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 до 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру пенсії 83% грошового забезпечення (всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення) без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач протиправно зменшив позивачу, відсотковий розмір сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.02.2023, розрахував пенсію з 70% грошового забезпечення, а не 83%.

Що стосується позовних вимог про виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, то дійшов висновку, що правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача упродовж спірного періоду були відсутніми, відтак заявлені позовні вимоги, що стосуються протиправності дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої без обмеження є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у припиненні нарахування та виплати позивачу індексації пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168 та від 23.02.2024 № 185, щомісячної доплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, суд вказав, що не вбачає протиправності в діях відповідача під час припинення нарахування позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 після перерахунку пенсії на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 260/7555/24. При вирішенні питання чи є перерахунок пенсії у зв`язку із зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на 2023 рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), підставою для припинення виплати індексації в розмірі, передбаченому Постановами № 118, № 168, суд вказав, що оскільки пенсія позивача на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №260/7051/24 перераховувалася з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01.01.2023, підстави для її індексації в силу приписів постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» відсутні, відтак відповідачем правомірно припинено нарахування та виплату індексації пенсії згідно Постанови № 168 та Постанови № 118 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення позивача після перерахунку пенсії на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 260/7555/24.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача по припиненню нарахування та виплати індексації пенсії згідно Постанови № 185 від 23.02.2024 суд вказує, що така не підлягає задоволенню. Суд вказує, що з матеріалів справи вбачається, що індексація базового ОСНП 2024 у розмірі 1 500грн міститься в складі пенсійної виплати позивача, а її виплата повязана із застосуванням обмеження пенсії. Оскільки, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що дії відповідача щодо застосування 70 % грошового забезпечення, передбаченого Законом №2262 під час проведення перерахунку пенсії позивачу є такими, що повністю відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки на момент здійснення такого перерахунку діяла норма ст. 13 Закону № 2292, яка передбачала саме такий максимальний розмір пенсії.

Стосовно позовних вимог позивача щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру, то з урахуванням вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та постанови КМУ від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» виплата пенсії з 01.01.2025 здійснюється із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення. Зауважує, що розмір пенсії позивача більший ніж максимально встановлений при розрахунку пенсії, обмеження застосовувалось правомірно.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, пенсія призначена в розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 280/7555/23, що набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , починаючи з 01.02.2023 року на підставі довідки № 3/1828 від 27.06.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

На заяву позивача від 15.11.2024 Управління листом від 19.12.2024 № 21481-20153/А-02/8-0800-24 повідомило, що при виконанні рішення суду у справі № 280/9243/23 про зобов`язання проведення перерахунку пенсії з урахуванням оновленого розміру грошового забезпечення, Головним управлінням застосовано норми законодавства, чинні на лютий 2023 року, зокрема норми статті 13 Закону України №2262-XII, якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки розмір пенсійної виплати внаслідок перерахунку, проведеного на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/7555/24, збільшено на суму, що перевищує 2000 грн, та встановлено з оновленого актуального грошового забезпечення станом на 01.01.2023, доплата не встановлюється. Також вказано, що підстави для проведення індексації пенсії з 01.03.2022 на умовах постанови № 118 та з 01.03.2023 відповідно до постанови № 168 відсутні.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% до 70% грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром під час проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 18.09.2024 у справі №280/7555/24

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-17, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII, який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами « 70» відповідно.

Таким чином, Законами № 3668-VІ та № 1166-VІІ були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, яким змінено відсоток грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії.

При цьому, ні положеннями Закону України № 1166-VІІ, ні положеннями Закону №2262-XII не передбачено проведення після 01.04.2014 перерахунку раніше призначених пенсій, виходячи з нового (зменшеного) відсотку відповідних сум грошового забезпечення.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст. 63 Закону № 2262-XII.

Тому, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами № 3668-17 та № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії.

Частиною 3 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні відсоткового розміру пенсії не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 564/2288/16-а (№ К/9901/23573/18).

В силу ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Також, у Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний Суд зазначив, що утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Отже, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення є протиправним і такий перерахунок слід здійснити виходячи з розміру 83% від суми грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17.

В силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені висновки мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорызькый області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності дій щодо зменшення розміру пенсії з 83% до 70% відповідних сум грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відтак, відповідач протиправно зменшив позивачу, відсотковий розмір сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.02.2023, розрахував пенсію з 70% грошового забезпечення, а не 83%.

За таких обставин, слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у перерахунку з 01.02.2023 розміру пенсії позивача, виходячи з 70% грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити відповідний перерахунок пенсії та виплатити її з 01.02.2023 виходячи з 83% сум грошового забезпечення.

Що стосується позовних вимог про виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, суд апеляційної інстанції вказує таке.

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII частину 7 статті 43 Закону № 2262-XII доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме:

частини 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

Приписами частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Проте, частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача упродовж спірного періоду були відсутніми.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, які під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги щодо протиправності дій ГУ ПФУ в Запорізькій області з обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої без обмеження є правомірними та підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для не врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини не спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.09.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко