Справа № 120/16056/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №120/16056/24

адміністративне провадження № К/990/35311/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №120/16056/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКС-ВІНН» до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКС-ВІНН» до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2024 №UA50, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» на суму 675837,98 грн, а також нараховано штрафні санкції на суму 148905,06 грн; №UA51, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» на суму 1 316 526,52 грн, а також нараховано штрафні санкції на суму 53 464,60 грн; №UA52, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «Мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на суму 106 497,41 грн, а також нараховано штрафні санкції на суму 1 480,88 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 22.08.2025 надійшла касаційна скарга Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №120/16056/24.

Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, надання доказів сплати судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали контролюючим органом надіслано заяву про усунення недоліків, надано платіжну інструкцію від 05.09.2025 №943, відповідно до якої сплачено 48448,00 грн судового збору за подання касаційної скарги, уточнено підстави касаційного оскарження.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 по справі №460/8509/21.

На думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій в даній справі надано невірну оцінку положенням міжнародного законодавства, а саме не вірно застосовано норму статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованим Законом України від 16.09.2014 1678- VII.

Експортером не надано документів, що підтверджують статус походження товарів з Європейського Союзу, про що контролюючий орган було повідомлено уповноваженими митними органами країни експорту. В результаті проведеної перевірки встановлено порушення статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита. Експортер товарів жодного разу не надав митним органам Федеративної Республіки Німеччини та Польщі належних документів про походження товарів з території ЄС та не підтвердив їх преференційне походження.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що документально підтверджена інформація отримана від уповноважених органів іноземних держав повинна бути легалізована у спосіб передбачений чинним законодавством України (консульська легалізація та проставляння апостилю) (постанова Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №821/2067/17). Суди дійшли висновку, що надані відповідачем листи уповноважених органів Польщі та Федеративної Республіки Німеччини не можуть вважатися допустимими доказами у справі, оскільки не відповідають вимогам щодо форми та змісту доказів, передбаченим чинним законодавством.

Скаржником не спростовано такі висновки судів, не наведено підстав щодо помилковості врахування такої правової позиції Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм митного законодавства, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд зауважує, що невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано дану підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, отже не усунуто недоліки касаційної скарги, що були підставою для залишення її без руху.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №120/16056/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
В.В. Хохуляк В.П. Юрченко