Справа № 380/12485/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/12485/24 пров. № А/857/4216/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Гуляка В. В.
Ільчишин Н. В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/12485/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКлименко О.М.
дата складання повного тексту рішення17 грудня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/12485/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05 червня 2019 року № 94 про призначення пенсії ОСОБА_1 в частині неврахування розмірів заробітної плати, вказаних у довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням розмірів заробітної плати, вказаних у довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 26 березня 2019 року (з дати призначення) з урахуванням розмірів заробітної плати, вказаних у довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік), з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте за неповного дослідження обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати, вказаної у довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб (Російська Федерація), а саме: № 1 від 27 березня 2012 року; № 31 від 11 березня 2013 року; № 25 від 15 березня 2014 року; № 58 від 27 лютого 2015 року; № 1 від 26 листопада 2015 року, немає, оскільки відомості про заробітну плату, вказану у цих довідках не підтверджені актом перевірки або копіями первинних документів. Водночас Україна вийшла з Угоди від 13 березня 1992 року та зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для неї 19 червня 2023 року; Росія припинила участь у цій Угоді з 01 січня 2023 року. Крім того, у зв`язку з припиненням всіх дипломатичних відносин з Російською Федерацією органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості в повному обсязі виконувати Угоду від 13 березня 1992 року, зокрема, здійснювати до органів Пенсійного фонду Російської Федерації запити документів та інших відомостей. Оскільки позивачем не було надано жодних первинних документів та документів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, які б підтверджували суми заробітної плати та утримання відповідних податків та обов`язкових платежів із заробітної плати, вказаної у згаданих вище довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб (Російська Федерація), орган пенсійного фонду правомірно не врахував їх при призначенні пенсії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що довідки про доходи фізичної особи за 2011-2015 роки, видані ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік), відображають суми заробітної плати (доходу) позивача, отриманої у відповідні періоди роботи, інформацію про роботодавця (податкового агента), сплачені податки.

Будь-яких належних доказів невідповідності змісту довідок, доказів їх недостовірності відповідач не надав.

У спірній ситуації позивач не може бути позбавлений права на врахування сум отриманої ним заробітної плати під час обчислення пенсії лише через неможливість проведення перевірки довідок відповідними пенсійними органами.

Покликання відповідача на те, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року, а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 19 червня 2023 року суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди, та не впливають на правомірність поведінки та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, позаяк станом на момент вирішення питання про призначення пенсії позивачу Угода від 13 березня 1992 року була чинною та її положення були обов`язковими для відповідача.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08 лютого 2011 року позивач у період з 08 лютого 2011 року по 26 листопада 2015 року працював у ТОВ Командор СПб (Російська Федерація).

Вказаний період роботи відповідач зарахував позивачу до страхового стажу, що підтверджується Розрахунком стажу ОСОБА_1 (алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)).

17 квітня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно з розпискою-повідомленням від 17 квітня 2019 року до заяви про призначення пенсії за віком позивач, серед інших документів, надав довідки про джерела доходів з 01 липня 2000 року, а саме довідки про доходи фізичної особи за 2011-2015 роки, видані ТОВ Командор СПб: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05 червня 2019 року № 94 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 26 березня 2019 року.

Розмір пенсії за віком відповідач обчислив позивачу без урахування заробітної плати, вказаної у довідках, виданих ТОВ Командор СПб № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік), № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік), № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік), № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік), № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік), що підтверджується Розрахунком заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 .

05 лютого 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, зокрема, щодо проведення перерахунку пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 26 березня 2019 року з урахуванням розмірів заробітної плати, що зазначені у довідках про джерела доходів з 01 липня 2000 року, а саме довідках про доходи фізичної особи за 2011-2015 роки, виданих ТОВ Командор СПб: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Листом від 22 лютого 2024 року № 5102-4408/К-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача у відповідь на його заяву від 05 лютого 2024 року, зокрема, про те, що підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідок про доходи фізичних осіб за період з 2011 року по 2015 рік, виданих Російською Федерацією, немає.

Позивач, уважаючи зазначену поведінку відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Згідно із п. 1 ст. 41 Закону №1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода), яка поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. москві 15 квітня 1994 року (далі також - Угода від 15 квітня 1994 року).

Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: - вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві; - доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Згідно з приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відтак, наведені положення зазначених актів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

За приписами статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Частинами 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

Суд встановив, що у період з 08 лютого 2011 року по 26 листопада 2015 року позивач працював у ТОВ Командор СПб (Російська Федерація).

Вказаний період роботи відповідач зарахував позивачу до страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 (алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)).

Тож з огляду на те, що періоди роботи позивача з 08 лютого 2011 року по 26 листопада 2015 року у ТОВ Командор СПб (російська федерація) зараховані до його страхового стажу та дають право на призначення пенсії, то, відповідно, і обчислення пенсії має проводитися із заробітку (доходу) за такі періоди роботи.

Розмір заробітної плати (доходу) за вказані періоди підтверджується довідками про доходи фізичної особи за 2011-2015 роки, виданими ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Вказані довідки позивач надав пенсійному органу під час звернення за призначенням пенсії 17 квітня 2019 року, що підтверджується розпискою-повідомленням від 17 квітня 2019 року, і такі містяться у матеріалах пенсійної справи позивача, однак відповідач не врахував їх під час обчислення розміру пенсії позивача з 26 березня 2019 року.

Щодо посилання відповідача про неможливість зарахування заробітної плати, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують сплату страхових внесків, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 квітня 2014 року № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), який визначає, зокрема перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Абзацом п`ятим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку. Вказаним додатком 1 затверджена форма довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій, зокрема, вказується орган, що видав довідку, особа, якій довідка видана, суми заробітної плати та період, за який вона нарахована, а також підстава видачі довідки (назви первинних документів).

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм законодавства випливає значний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду України під час вирішення питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи, заробітної плати для її призначення.

Органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії з урахуванням тих обставин, що склалися.

До того ж позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист збоку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Також Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).

Обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи особи після 01 січня 2004 на підставі приписів Порядку № 22-1 покладається саме на орган, що призначає пенсію. Нездійснення такого обов`язку або неотримання інформації з причин, які не залежать від волі пенсіонера, не є належною підставою для неврахування як стажу роботи за спірні періоди, так і заробітної плати (доходу), отриманої за періоди такої роботи.

Також ненадання/ненадходження інформації щодо відрахованих сум єдиного соціального внеску до відповідного пенсійного фонду не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення та врахування стажу за вказаний час роботи.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що відповідач під час вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу звертався до Пенсійного фонду Російської Федерації стосовно сплати страхових внесків за періоди роботи, які вказані у спірних довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб. Тож нездійснення відповідачем такого обов`язку не є належною підставою для неврахування заробітної плати (доходу) за періоди, яка вказана у цих довідках.

Разом з цим, з огляду на зміст наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків спричиняє негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, своєю чергою, нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Тому неврахування відповідачем спірних довідок про доходи фізичної особи з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправним, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем вимог законодавства. Будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації саме з вини позивача суду не надано.

Суд вважає, що довідки про доходи фізичної особи за 2011-2015 роки, видані ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік), відображають суми заробітної плати (доходу) позивача, отриманої у відповідні періоди роботи, інформацію про роботодавця (податкового агента), сплачені податки.

Будь-яких належних доказів невідповідності змісту довідок, доказів їх недостовірності відповідач не надав.

Водночас відсутність або ненадання документів підприємства, на якому працював пенсіонер, не може бути підставою для настання для останнього несприятливих наслідків за відсутності його вини у неможливості їх одержання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 348/463/17 та від 13 лютого 2020 року у справі № 523/19088/16-а.

Колегія суддів зауважує, що безпідставними є й посилання відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати згідно наданих відомостей та довідки за період роботи у росії через припинення з 01.01.2023 участі росії в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на таке.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення Україна також вийшла з вищезазначеної Угоди. Проте, як зазначалось судом вище, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. Отже, до цієї дати Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із такою Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати в оспорюваний період, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно із приписами пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Позиція апелянта, як пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 16.04.2020 у справі № 676/6166/16-а, положення міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідач протиправно призначив та обчислив пенсію позивачу з 26 березня 2019 року, а надалі відмовив у проведенні її перерахунку згідно з поданою позивачем заявою від 05 лютого 2024 року без урахування розмірів заробітної плати, вказаних у довідках про доходи фізичної особи, виданих ТОВ Командор СПб, а саме: № 1 від 27 березня 2012 року (за 2011 рік); № 31 від 11 березня 2013 року (за 2012 рік); № 25 від 15 березня 2014 року (за 2013 рік); № 58 від 27 лютого 2015 року (за 2014 рік); № 1 від 26 листопада 2015 року (за 2015 рік).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/12485/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк