Справа № 731/405/25
Суддя: Савенко А. І.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №731/405/25
Провадження №2-а/731/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Леоненко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2025 року до суду надійшов зазначений позов.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 19 червня 2025 року поліцейським Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області винесено стосовно нього постанову серії ББА № 288558 про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за порушення п.п. «а» п. 2.1 ПДР України. У постанові вказано, що 19 червня 2025, о 00 год. 56 хв., керуючи автомобілем, він не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб.

Вважає постанову протиправною та винесеною з порушенням чинного законодавства, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності і будь-які докази на підтвердження його вини відсутні. Зазначає, що 19 червня 2025, о 00 год. 56 хв., він взагалі не керував автомобілем, а пересувався пішки в напрямку укриття, оскільки на той момент була повітряна тривога. У цей час до нього під`їхав службовий автомобіль поліції, з якого вийшли поліцейські. Вони почали грубо запитувати його, чому він не зупинився, вимагати водійське посвідчення та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовився надавати документи, оскільки був пішоходом.

Незважаючи на це, працівники поліції склали на нього постанову про накладення адміністративного стягнення.

Справа розподілена судді Савенку А.І. після виходу з відпустки.

Провадження у справі відкрито 19 серпня 2025 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 12 годину 00 хвилин 02 вересня 2025 року.

21 серпня 2025 року на суду надійшов оригінал постанови серії ББА № 288558 від 19 червня 2025 року (а.с. 28-29).

02 вересня 2025 року з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області на запит суду надійшли матеріали справи, що містять лише копію постанови серії ББА № 288558 від 19 червня 2025 року (а.с. 38-40).

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року за клопотанням представника відповідача продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 12 вересня 2025 року, розгляд справи відкладено до 16 вересня 2025 року (а.с. 44).

15 вересня 2025 року надійшов відзив відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на позовну заяву (а.с. 52-59).

За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено до 03 жовтня 2025 року.

02 жовтня 2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі (а.с. 72-75), у яких наголошував, що надані відповідачем відеозаписи не підтверджують обставини, викладені у протоколі, зокрема не підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Відеозаписи отримані за допомогою різних засобів фіксації, тоді як додатком до протоколу вказаний лише один відеозапис з нагрудної камери. Інструкція із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень чи процедури розгляду адміністративних справ з невідомих камер спостереження. Також незрозуміло, як запис із невідомої камери відеоспостереження міг бути підставою для винесення постанови, якщо в момент складання постанови поліцейський не мав доступу до нього. Крім того, відеозапис здійснений в іншу дату та інший час, що робить його неналежним доказом навіть з формальних підстав. Автомобіль CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , позивачу не належить. Постанова винесене на підставі припущень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник позивача Гезердава В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій просив задовольнити позов ОСОБА_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Чернігівській області свого представника у судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 50, 51). У відзиві на позов (а.с. 52-59) просили розглянути справу без участі представника ГУНП та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки постанова винесена без порушень. Пояснили, що 19 червня 2025, о 00 год. 56 хв., в селищі Варва, по вул. Шевченка, б. 68, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.п. «а» п. 2.1 ПДР України. Крім того, на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до якого додано відеозапис порушення. Так, у вказаний у постанові час, коли вже була комендантська година, поліцейські здійснювали патрулювання та побачили авто CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , що здійснювало рух. Вони увімкнули проблискові маячки червоного кольору, але позивач ОСОБА_1 не зупинився. Патрульні почали переслідувати порушника. Через деякий час авто CHEVROLET LACETTI зупинилось, з нього вийшов ОСОБА_1 та почав ходу, вдаючи, що він не керував автомобілем. Під час спілкування з ОСОБА_1 патрульні відчули різкий запах алкоголю з ротової порожнини позивача, що й пояснило його поведінку. Порушення було здійснено о 00 годин 56 хвилин, інших громадян, які могли керувати авто CHEVROLET, виявлено не було. Про рух в укриття ОСОБА_1 поліцейським нічого не говорив. Крім того, на той час повітряна тривога вже тривала впродовж двох годин, тож якби позивач хотів піти в укриття, то вже давно туди б дістався. Перебуваючи на вулиці в нетверезому стані під час комендантської години позивач, навпаки, знехтував правилами поведінки під час тривоги. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського свідчить, що поліцейський ОСОБА_2 діяв у межах та у спосіб, які передбачені законодавством, всі вимоги законодавства при цьому витримав, постанова про адміністративне правопорушення відповідає встановленій формі, а тому вона не підлягає скасуванню.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 288558, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с. 14, 29, 39). Відповідно до оскаржуваної постанови 19 червня 2025, о 00 год. 56 хв., в селищі Варва, по вул. Шевченка, б. 68, керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , він не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.п. «а» п. 2.1 ПДР України. У графі 7 постанови «До постанови додаються» вказано: «відеозапис з нагрудної відеокамери № 008».

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпункт «б» пункту 2.1 ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною першою статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правого висновку Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі № 524/3206/16-а органи поліції можуть виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення у сфері дорожнього руху на місці вчинення порушення.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Водночас у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Ні постанова, ні відзив, ні додані до них матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказані в постанові місце та час.

У відзиві відповідача вказано, що до постанови додається відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

У графі 7 постанови «До постанови додаються» дійсно вказано: «відеозапис з нагрудної відеокамери № 008».

Разом з тим, відеозапис з нагрудної відеокамери не відображає факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відео видно, як у темну пору доби 19 червня 2025 року, о 00 год. 56 хв., по вулиці рухається автомобіль. Побачивши його, працівники поліції увімкнути маячки червоного та синього кольорів, розвернулись та поїхали навздогін. Проте за цей час автомобіль зупинився і момент виходу водія з автівки на бодікамері не зафіксовано. На відео лише видно, як ОСОБА_1 іде пішки по тротуару.

Крім відеозаписів з бодікамери, відповідач надав відеозапис ймовірно з відеокамери спостереження магазину, біля якого зупинився автомобіль. На вказаному відеозаписі видно, як автомобіль зупиняється на узбіччі, відкриваються двері водійського місця та через кілька секунд з-за автомобіля на тротуар виходить ОСОБА_1 . Проте цей відеозапис теж не відображає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом поза розумним сумнівом.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП України постанова повинна містити, зокрема, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таких відомостей (про технічний засіб, яким здійснено відеозапис з відеокамери спостереження магазину, біля якого зупинився автомобіль) оскаржувана постанова не містить.

Суд критично ставиться до вказаного відеозапису, оскільки він не вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 288558 від 19 червня 2025 року, незрозуміло яким чином, в якому порядку і де отриманий, відеозапис відображає іншу ніж бодікамера дату: 06-18-2025 та не той час: 23:23, день тижня: середа, які вказані у протоколі, що викликає сумніви в належності та допустимості вказаного доказу.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що Інструкція із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень чи процедури розгляду адміністративних справ з невідомих камер спостереження.

Також слушним є твердження сторони позивача про те, що запис із невідомої камери відеоспостереження не міг бути підставою для винесення постанови, оскільки момент складання постанови поліцейський не мав доступу до нього, відтак, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не досліджував цей доказ.

Як зазначає сторона позивача та підтверджується оскаржуваною постановою, автомобіль CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно позивачу не належить, а відеозаписи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем поза розумним сумнівом.

При цьому рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, відповідач не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність його дій, не спростував викладені позивачем обставини, тим самим не довів правомірність прийнятого ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що вказує на порушення відповідачем прав позивача.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 229, 246, 286 КАС України, ст. 251, 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (код ЄДРПОУ 40108651, юридична адреса: 14000, м. Чернігів, просп. Перемоги, 74) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Мовчана Олександра Сергійовича серії ББА № 288558 від 19 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог п.п. «а» п. 2.1 ПДР України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя А.І.Савенко