Справа № 640/31430/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьмишиної О.М., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника відповідача Бєжанової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

14.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» (надалі ТОВ «Родючість плюс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, який у подальшому був направлений на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду, до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671549,48 гривень;

- зобов`язати здійснити всі дії, передбачені чинним законодавством України, спрямовані на повернення на поточний рахунок товариства обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671 549,48 гривень, а саме: підготувати та подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головному управлінню Державної казначейської служби України в місті Києві, висновок про повернення з відповідного бюджету на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» () суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671 549,48 гривень.

Також позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень, підтверджені відповідним договором, актом приймання-передачі виконаних робіт та платіжним дорученням на вказану суму.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач здійснює ввезення палива на митну територію України, і з 23.05.2018 року є платником акцизного податку, проте виникла переплата із зазначеного податку у розмірі 8671 549,48 грн., яку він просить повернути відповідача, але останній не вжив відповідних заходів реагування, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 позовні вимоги задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671549,48 грн.; зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві здійснити всі дії, передбачені чинним законодавством України, спрямовані на повернення на поточний рахунок товариства обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671 549,48 грн. а саме: підготувати та подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головному управлінню Державної казначейської служби України в місті Києві, висновок про повернення з відповідного бюджету на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8671 549,48 грн.; стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» судові витрати, які складаються: з судового збору у розмірі 4204 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Приймаючі таке рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було законних причин для відмови у поверненні надміру сплачених коштів.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні позиції відповідача в суді першої інстанції, зокрема те, що 19.03.2020 позивач подав заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 409 023,25 грн., проте позивачу було роз`яснено, що товариством було здійснено ввезення пального на митну територію України до моменту його перереєстрації платником акцизного податку в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а саме 06.09.2019 року, внаслідок чого, обсяги пального за митними деклараціями не відображено в системі, тобто позивач не був зареєстрований платником акцизного податку, тому переплата в ІКП відсутня.

Проте, апелянт не заперечує, що за позивачем рахується переплата з акцизного податку у розмірі 8 653 189,48 грн.

Також, апелянт не згоден з висновками суду першої інстанції щодо стягнутої сум по відшкодуванню витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2025 справу призначено у відкрите судове засідання на 01.10.2025.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з оглядку на таке.

Обставини справи.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є юридичною особою, яке з 26.06.2008 року зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 35976703, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код КВЕД 45.31).

З 23.05.2018 позивач є платником акцизного податку і займається ввезенням палива на митну територію України.

Внаслідок внесення змін до статті 213 Податкового кодексу України, позивач зобов`язаний був повторно зареєструватися платником акцизного податку, про що свідчить його заява від 06.09.2019.

При цьому, на виконання раніше укладених контрактів з покупцями у період з 04 по 06 вересня 2019 року позивачем було ввезено на митну територію України дизельне пальне в кількості 1672,35 т, що підтверджено 5 митними деклараціями щодо сплати до бюджету авансом на депозитний рахунок митниці за кодом 3734 грошових коштів у сумі 14261863,13 гривень, у тому числі: акцизний податок 7828208,12 гривень, ПДВ 6433655,01 гривень.

Сплачений позивачем до бюджету акцизний податок у сумі 7828208,12 гривень не був відображений в Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, оскільки кошти до бюджету позивачем було сплачено раніше, ніж відбулася повторна реєстрація позивача платником акцизного податку.

Внаслідок зазначено, що позивач 09.09.2019 року направив до ДПС України запит щодо відсутності в Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового інформації згідно зазначених вище 5 митних декларацій.

Листом від 19.09.2019 року ДПС України рекомендувала позивачу поповнити обсяги залишків пального на акцизному складі за умов наявності в обліковій картці сум сплаченого акцизного податку, тому позивач повторно перерахував 8409023,25 гривень, поповнивши електронний рахунок, а отже двічі сплативши акцизний податок.

24.01.2020 року позивач звернувся до Державної митної служби України із заявою про повернення надміру сплачених сум акцизного податку в сумі 7828208,12 гривень.

Листом від 24.02.2020 року Державна митна служба повідомила, що питання повернення надміру/зайво сплачених сум акцизного податку, а також порядок відкриття/закриття електронних рахунків платників акцизного податку та розрахунків з бюджетом унормовано постановою КМУ від 24.04.2019 року № 408 та згідно з положеннями Податкового кодексу України знаходиться поза межами Держмитслужби.

Враховуючи подвійну сплату акцизного податку з однієї операції ввезення на митну територію України пального, позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з акцизного податку за листопад 2019 року від 14.07.2020 року про зменшення податкових зобов`язань на суму 7444018,00 гривень, яку ДПС України було прийнято.

07.09.2020 позивач подав заяву про повернення надміру/зайво сплачених сум акцизного податку в розмірі 8671549,48 гривень на рахунок платника у банку.

Відповідач листом від 09.10.2020 року зазначив, що переплата в розмірі 8671549,48 гривень, яка обліковується в ІКП станом на 01.10.2020 року, утворилась внаслідок подання уточнюючої податкової декларації з акцизного податку за листопад 2019 року від 14.07.2020 року про зменшення податкових зобов`язань на суму 7444018,00 гривень, а тому для підтвердження даної суми необхідно провести документальну перевірку. Даних щодо проведення такої перевірки матеріали справи не містять.

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі -ПК України).

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язаннясуми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 43 ПК України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені.

Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3. статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контрольза справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету, повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Пунктом 43.4 прим.1 статті 43 ПК України передбачено, що у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200 прим.1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положення статті 43 ПК України узгоджуються з нормами Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до п. 2 Порядку № 787 цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані в заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Висновки суду.

Отже, обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено про відсутність податкового боргу з боку позивача, що позивач подав відповідачу певний пакет документів для повернення надмірно сплачених коштів, проте відповідач за наслідками подання відповідної заяви у визначені законом строки не підготував і не направив до органів казначейства висновок про повернення певної суми, яка є надмірно сплаченою позивачем.

Апелянтом не надано доказів щодо спростування доводів позивача, що за позивачем рахується переплата з акцизного податку у розмірі 8 653 189,48 грн.

Такі докази апелянт не надав і в суді апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав для відмови у повернені надмірно сплачених коштів, через що встановлено бездіяльність відповідача і не дотримання відповідачем положень, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України.

Висновок суду першої інстанції з цього питання є правильним.

Крім того, з огляду на вимог ст.2 та ст.9 КАС України, порушено право підлягає належному відновленню у спосіб найефективнішим, через що задоволення судом першої інстанції другої позовної вимог шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є доцільним.

Щодо доводів апелянта з приводу необґрунтованої суми по відшкодуванню витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що з урахуванням суми безпідставно не повернутої відповідачем, витрати є співмірними.

Таким чином, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 02.10.2025р.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 р. залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина

В.В. Кузьменко