Справа № 520/1121/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 р.Справа № 520/1121/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Калиновського В.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1121/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА"

до Волинської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000255/1 від 25.10.2024 р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000269/2 від 11.11.2024 р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000255/1 від 25.10.2024 та №UA205050/2024/000269/2 від 11.11.2024.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" () судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ().

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України (в подальшому МК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (вул. Промислова, 1, смт Васищеве, 62495, ) зареєстроване в якості юридичної особи.

Позивач, в тому числі, здійснює діяльність з імпорту товарів з Китаю та Європи та подальшим оптовим продажем цих товарів в Україні.

Судом встановлено, що між ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (Покупець) та POLMOstrow Sp.zo.o. (Постачальник) укладено контракт №1/2013 на поставку запасних частин для автомобілів, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти відповідний товар на суму 5 000 000 Євро, в асортименті та по ціні, вказаній в інвойсах, виставлених Постачальником в рамках даного контракту (а.с. 29 - 33).

Також, сторонами вищевказаного Контракту укладено ряд додаткових угод (а.с. 34 - 43).

1. ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" було подано до Волинської митниці ЕМД 24UA63U5 від 25.10.2024 р. Разом із митною декларацією подані наступні документи:

Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) FE 146/WY/2024 21.10.2024

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 154 21.10.2024

Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) PL/MF/AT 0275352 23.10.2024

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №102 23.10.2024

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №94 23.10.2024

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 22.10.2014

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №10 26.08.2024

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 18.12.2014

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 08.10.2015

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 25.02.2016

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 20.04.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 26.05.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №7 01.09.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №8 23.11.2018

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1/2013 09.10.2013

Договір (контракт) про перевезення №.01.2024

Договір (контракт) про перевезення №30/23 25.01.2023

Договір (контракт) про перевезення №57 19.09.2024

Інші некласифіковані документи заявка №ХВ-0165420 16.10.2024.

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" отримано електронний запит (повідомлення) митного органу від 25.10.2024 (а.с. 62 - 63) наступного змісту: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: Декларантом надано рахунок на оплату від 23.10.2024 №102 та довідку про транспортні витрати від 23.10.2024 №94 від ТОВ «ЕПКВертекс», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR- KOLIADIUK VASYL; П.2.1 договору від 25.01.2023 №30/23 передбачено укладання заявки, яка містить, зокрема, інформацію щодо вартості послуг. Заявку відповідно до даного договору не надано. П.2.2 Договору про перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні автомобільним транспортом від 19.09.2024 №57 передбачено, що заявка містить, зокрема, інформацію щодо суми за перевезення та порядку оплати, та є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2). Заявку відповідно до даного договору не надано. В графі 5 CMR від 21.10.2024 №154 вказано специфікацію №146, яку до митного оформлення не надано; П.2.1.1 Контракту від 09.10.2013 № 1/2013 визначені умови поставки товару-EXW Wysocko Wielkie PL та в графі 20 МД № 24UA63U5 вказані дані умови поставки. При цьому, декларантом не надано жодних відомостей щодо вартості навантаження оцінюваного товару та, відповідно, не включено дані витрати до графи 21 ДМВ, хоча за умовами поставки EXW витрати на навантаження покладаються на покупця. Сказане дає обґрунтовані підстави вважати, що до митної вартості товару не включено всі її невід`ємні складові.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту необхідно згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати додаткові документи згідно переліку.

У відповідь на це повідомлення декларант додатково разом з листом від 25.10.2024 (Вих. №10250) (а.с. 91 - 98) направив на адресу митниці наступні документи:

- Лист №96 від 24.10.24

- Копію митної декларації країни відправлення

- Лист б/н від 23.10.2024 р.

- специфікацію від 21.10.2024 №146.

В листі декларант додатково зазначив, що разом з ЕМД надавав необхідні документи згідно переліку. На даний час більше додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, немає можливості.

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" 25.10.2024 р. було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000255/1 від 25.10.2024, в пункті 33 якого вказано наступні недоліки:

«Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

Декларантом надано рахунок на оплату від 23.10.2024 №102 та довідку про транспортні витрати від 23.10.2024 №94 від ТОВ «ЕПК- Вертекс», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR-KOLIADIUK VASYL.

П.2.1 договору від 25.01.2023 №30/23 передбачено укладання заявки, яка містить, зокрема, інформацію щодо вартості послуг. Заявку відповідно до даного договору не надано.

П.2.2 Договору про перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні автомобільним транспортом від 19.09.2024 №57 передбачено, що заявка містить, зокрема, інформацію щодо суми за перевезення та порядку оплати, та є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2). Заявку відповідно до даного договору не надано.

В графі 5 CMR від 21.10.2024 №154 вказано специфікацію №146, яку до митного оформлення разом з МД №24UA63U5 не було надано.

П.2.1.1 Контракту від 09.10.2013 № 1/2013 визначені умови поставки товару-EXW Wysocko Wielkie PL та в графі 20 МД № 24UA63U5 вказані дані умови поставки. При цьому, декларантом не надано жодних відомостей щодо вартості навантаження оцінюваного товару та, відповідно, не включено дані витрати до графи 21 ДМВ, хоча за умовами поставки EXW витрати на навантаження покладаються на покупця. Сказане дає обґрунтовані підстави вважати, що до митної вартості товару не включено всі її невід`ємні складові.

Декларантом на вимогу було надано: специфікацію від 21.10.2024 №146, копію митної декларації країни відправлення від 23.10.2024 № 24PL301010E1298055, лист від експедитора від 24.10.2024 №96, лист від продавця товару від 23.10.2024 б/н.

Вартість товару згідно інвойсу від 21.10.2024 № FE 146/WY/2024 не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 23.10.2024 №24PL301010E1298055. Пояснення даної розбіжності підкріплено лише листом від продавця товару від 23.10.2024 б/н. Підтверджуючих документів не надано.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже здійснено, ідентичної торгової марки «POLMOstrow», ідентичного виробника POLMO strow Sp.zo.o., з ідентичною країною походження-«EU», що ввозився на ідентичних умовах поставки-EXW Wysocko Wielkie, PL. Рівень митної вартості становить 3,9195 євро за кг (МД від 30.07.2024 року №UA206060/2024/004283)».

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" також отримано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA205050/2024/001025 від 25.10.2024.

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" подано до Волинської митниці нову ЕМД 24UA19U5 від 25.10.2024 та сплачено гарантійні платежі передбачені ч. 7 ст. 55 МК України в розмірі, нарахованому митним органом. Позивач додатково сплатив 10275.63 грн.

Крім того, керуючись положеннями ч. 8 ст. 55 МК України, позивач надав до митниці додаткові пояснення (заяву) (Вих.№10954) від 20.11.2024 р. та додаткові документи, зокрема:

1) Акт №102 від 28.10.2024 р.;

2) Платіжна інструкція № 658627 від 11.11.2024 р.;

3) ЕМД 24UA83U4 від 14.08.2024 року та ЕМД 24UA20U6 від 04.09.2024 р.

Листом Волинської митниці №7.3-2/15-02/14/13208 від 02.12.2024 повідомлено позивача, що прийняте рішення про визначення митної вартості товарів №UA205050/2024/000255/1 від 25.10.2024 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.

2. ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" подано до Волинської митниці ЕМД 24UA82U2 11.11.2024 р. Разом із митною декларацією подані наступні документи:

Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №FE 151/WY/2024 05.11.2024

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №075586 05.11.2024

Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) PL/MF/AT №0278036 08.11.2024

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ЛР-000624 07.11.2024

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №51 07.11.2024

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 22.10.2014

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №10 26.08.2024

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 18.12.2014

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 08.10.2015

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 25.02.2016

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 20.04.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 26.05.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №7 01.09.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №8 23.11.2018

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1/2013 09.10.2013

Договір (контракт) про перевезення №MA202304/01A 01.01.2023

Договір (контракт) про перевезення №MA202401/24Б 01.01.2024

Інші некласифіковані документи заявка №ХВ-0173659 31.10.2024

Інші некласифіковані документи Специфікація №151 05.11.2024

Копія митної декларації країни відправлення №24PLP0A0 08.11.2024.

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" отримано електронний запит (повідомлення) митного органу від 11.11.2024 (а.с. 124 - 125) наступного змісту: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Декларантом надано рахунок на оплату від 07.11.2024 №ЛР-000624 та довідку про транспортні витрати від 07.11.2024 №51 від ТОВ «ЛОРІС 2011», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR- PE «FLY- AGRO». П.1.2 договору від 01.01.2023 №MA202304/01A передбачено укладання заявки, яка містить, зокрема, інформацію щодо вартості перевезення, та є невід`ємним додатком до даного договору. Заявку відповідно до даного договору не надано. П.2.1.1 Контракту від 09.10.2013 № 1/2013 визначені умови поставки товару-EXW Wysocko Wielkie PL та в графі 20 МД № 24UA82U2 вказані дані умови поставки. При цьому, декларантом не надано жодних відомостей щодо вартості навантаження оцінюваного товару та, відповідно, не включено дані витрати до графи 21 ДМВ, хоча за умовами поставки EXW витрати на навантаження покладаються на покупця. Сказане дає обґрунтовані підстави вважати, що до митної вартості товару не включено всі її невід`ємні складові».

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту необхідно згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати додаткові документи згідно переліку.

Разом з листом від 11.11.2024 р. (Вих.10721) (а.с. 150 - 151) позивач направив на адресу митниці прайс лист.

В листі декларант додатково зазначив, що разом з ЕМД надавав необхідні документи згідно переліку. На даний час більше додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, немає можливості.

ТОВ "ОМЕГА" 11.11.2024 отримано рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000269/2 від 11.11.2024, в пункті 33 якого вказано наступні недоліки: Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

Декларантом надано рахунок на оплату від 07.11.2024 №ЛР-000624 та довідку про транспортні витрати від 07.11.2024 №51 від ТОВ «ЛОРІС 2011», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR- PE «FLY- AGRO».

П.1.2 договору від 01.01.2023 №MA202304/01A передбачено укладання заявки, яка містить, зокрема, інформацію щодо вартості перевезення, та є невід`ємним додатком до даного договору. Заявку відповідно до даного договору не надано.

П.2.1.1 Контракту від 09.10.2013 № 1/2013 визначені умови поставки товару-EXW Wysocko Wielkie PL та в графі 20 МД № 24UA82U2 вказані дані умови поставки. При цьому, декларантом не надано жодних відомостей щодо вартості навантаження оцінюваного товару та, відповідно, не включено дані витрати до графи 21 ДМВ, хоча за умовами поставки EXW витрати на навантаження покладаються на покупця. Сказане дає обґрунтовані підстави вважати, що до митної вартості товару не включено всі її невід`ємні складові.

Згідно п.1 частини п`ятої ст.54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Декларантом на вимогу було надано прайс-лист від 28.10.2024 б/н. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в листі від 11.11.2024 № 10 721. Отже, декларантом не забезпечено надання відповідно до п.2 частини другої статті 52 Митного кодексу України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню».

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже здійснено, ідентичної торгової марки «POLMOstrow», ідентичного виробника POLMOstrow Sp.zo.o., з ідентичною країною походження-«EU», що ввозився на ідентичних умовах поставки-EXW Wysocko Wielkie, PL. Рівень митної вартості становить 3,9195 євро за кг (МД від 30.07.2024 року №UA206060/2024/004283)».

Також, ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" було отримано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA205050/2024/001085 від 11.11.2024.

ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" подано до Волинської митниці нову ЕМД 24UA61U8 від 11.11.2024 р., за якою сплачено гарантійні платежі передбачені ч. 7 ст. 55 МК України в розмірі, нарахованому митним органом. Позивач додатково сплатив 14845.94 грн.

Керуючись положеннями ч. 8 ст. 55 МК України, надав до митниці додаткові пояснення (заяву) №11764 від 06.12.2024 р. та додаткові документи, зокрема:

1) Акт №ЛР-000624 від 13.11.2024 р.;

2) Платіжна інструкція № 660126 від 27.11.2024 р.;

3) ЕМД 24UA83U4 від 14.08.2024 року та ЕМД 24UA20U6 від 04.09.2024 р.

Листом митного органу №7.3-2/15-02/14/13900 від 19.12.2024 р. повідомлено позивача, що прийняте рішення про визначення митної вартості товарів від 11.11.2024 р. №UA205050/2024/000269/2 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті електронних митних декларацій, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та кратки відмови необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.02.2024 р. у справі № 804/7882/16.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Крім того, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.

Судовим розглядом встановлено, що перед прийняттям оскаржуваних рішень, після отримання ЕМД, поданих позивачем до митного органу, управлінням митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД направлено декларанту ряд повідомлень щодо надання пояснень та додаткової інформації у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів.

Листами позивачем, в яких викладено додаткові пояснення, повідомлено Волинську митницю, що підприємством були направлені до митного органу усі можливі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару по надісланим чотирьом ЕМД.

Також, декларантом повідомлено митний орган, що разом із ЕМД подавалися усі необхідні та наявні документи, як за основним переліком на підтвердження митної вартості товару за ч. 2 ст. 53 МК України, так і додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, якими повністю підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом.

Колегія суддів зазначає, що всі документи на підтвердження складових митної вартості товару за митними деклараціями надавалися відповідачу та на момент надсилання декларанту запитів (повідомлень) від 25.10.2024 та від 11.11.2024, такі документи вже знаходилися у відповідача, про що також повідомлено позивачем у відповідях на такі повідомлення.

Додатково позивач наголошував на тому, що всі необхідні документи вже наявні у відповідача у відповідних листах на повідомлення, які також відповідачем не враховано.

Крім того, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Судом встановлено, що в оскаржуваних рішеннях відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів та суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Винесені спірні рішення відносно електронних митних декларацій містять аналогічні посилання на те, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, що не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Щодо посилань відповідача, що декларантом надано рахунок на оплату та довідку про транспортні витрати від експедитора ТОВ «ЕПК-Вертекс», тоді як перевізник відповідно до графи 16 CMR - KOLIADIUK VASYL, судом встановлено, що до митного оформлення подавалися договори на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з тексту яких вбачається що експедитор має право залучати для виконання інших осіб. Також було надано Договір на надання транспортно-експедиційних послуг між експедитором та безпосереднім виконавцем послуг. З вказаних документів цілком можна встановити наявність взаємовідносин між цими підприємствами, та чому саме документи, про вартість транспортування до митного кордону України надані саме експедитором, а не безпосереднім надавачем послуг. Разом із заявою надано Акти виконаних робіт та платіжні інструкції на оплату експедитору, з яких вбачається що за послуги було сплачено саме таку вартість як вказано у рахунку та додано як складову митної вартості у ЕМД.

Стосовно тверджень митного органу, що в пункті 2.1.1 Контракту від 09.10.2013 № 1/2013 визначені умови поставки товару-EXW Wysocko Wielkie PL та в графі 20 МД вказані дані умови поставки, при цьому, декларантом не надано жодних відомостей щодо вартості навантаження оцінюваного товару та, відповідно, не включено дані витрати до графи 21 МД, судом встановлено, що до митного оформлення подавався Контракт з додатковими угодами, в т.ч. Додатковою угодою №10.

Так, згідно додаткової угоди №10 від 26.08.2024 р. до контракту з продавцем, до вартості товару включена вартість завантаження на транспортний засіб, а отже імпортер не поніс ніяких додаткових витрат на цю складову митну вартості товарів.

В оскаржуваному рішенні від 25.10.2024 також зазначено, що вартість товару згідно інвойсу від 21.10.2024 № FE 146/WY/2024 не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 23.10.2024 № 24PL301010E1298055. Пояснення даної розбіжності підкріплено лише листом від продавця товару.

Судовим розглядом встанволено, що в пункті 1 додаткової угоди № від 26.05.2017 (а.с. 40) зазначено, що ціна у фактурі (інвойсі) буде виставлена у валюті Євро по курсу перерахунку до національної валюти Польщі, який Постачальник зобов`язаний вказувати у фактурі (інвойсі).

В листі-заяві POLMOstrow Sp.zo.o. (Постачальник) від 23.10.2024 року з перекладом (а.с. 94 - 96) зазначено, що курс валют, зазначений в інвойсі від 21.10.2024 № FE 146/WY/2024, розраховується щоденно згідно з Національним банком Польщі.

Декларація також включає транспортні витрати, які митниця Польщі вимагає у зв`язку з умовами поставки EXW від міста, де знаходиться POLMOstrow Sp.zo.o., до кордону (400 Євро).

Середньостатистична вартість транспортування на внутрішній ділянці (до кордону з Польщею) за умовами доставки EXW складає 400 Євро.

Таким чином, 9379,44 (сума інвойсу) + 400 (вартість транспортування на внутрішній ділянці) = 9779,44 грн. 9779,44 х 4,2691 = 417494 злотих, в ЕХ округлення до 41749.

Таким чином, декларантом було надано пояснення щодо розбіжностей у митній декларації країни відправлення та заявленій декларантом митній вартості, а також документи що підтверджують всі складові митної вартості: вартість придбання товарів та вартість транспортування товару (довідка про транспортування та рахунок експедитора).

Колегія суддів зазначає, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже здійснено, ідентичної торгової марки «POLMOstrow», ідентичного виробника POLMOstrow Sp.zo.o., з ідентичною країною походження-«EU», що ввозився на ідентичних умовах поставки.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 у справі N 420/4820/19 звернув увагу на те, що "за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі N 815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі N 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар".

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Проте, відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 804/1755/17.

Колегія суддів зауважує, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000255/1 від 25.10.2024 та №UA205050/2024/000269/2 від 11.11.2024 прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі № 520/1121/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді В.А. Калиновський О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 03.10.2025 року