Справа № 160/15917/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 03.09.2024 року відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви Позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є суб`єктом прийняття рішення. З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у даній справі. Оскільки, ОСОБА_1 навчався у вищих закладах освіти, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР), тому відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року. Таким чином, прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача. З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях перерахунку пенсії, позивачем не вірно обрано спосіб захисту права.
12.09.2025 від позивача надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач 03.09.2024 звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 160/25050/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах від 10.09.2024 № 4.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, Львівська область,79016, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, Львівська область,79016, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , з урахуванням висновків суду в цій справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем-1 зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 року про призначення пенсії.

За результатом розгляду заяви від 03.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 21.04.2025 року № 04.

Зокрема, в рішенні зазначено:

«Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 У справі № 160/25050/24 (позов ОСОБА_1 ) (далі-рішення суду) зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України У Львівській області рішення суду виконано з урахуванням покладених зобов`язань, а саме, зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року) та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в цій справі.

Дата народження ОСОБА_1 06.09.1983.

Вік заявника (на дату звернення) - 40 років 11 місяців 27 днів.

Страховий стаж особи 50 років 11 місяців 4 дні (в т.ч. додаткові роки за Списком № 1-25 років).

Пільговий стаж особи за Списком № 1 становить 25 років 10 місяців 22 дні з них:

- роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) 22 роки 2 місяці 22 дні;

- роботи за Списком №1 - 3 роки 8 місяців.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

Отже, заявник не має права на пенсійну виплату відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки немає необхідного пільгового стажу 25 років, а саме роботи підземні, професії за постановою № 202 (25).».

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27та з урахуванням норм статті 28цього Закону.

Позивач стверджує, що має право на призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

За нормами ст. 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2ст. 24 Закону України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 160/25050/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року).

Вказаним рішенням також встановлено, що за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 20.02.2002 ОСОБА_1 :

- 01.09.1998 зарахований на перший курс денного відділення Павлоградського технікуму Національної гірничої академії України відповідно до наказу №115 від 21.07.1998 (запис №1);

- 27.06.2002 відрахований з числа студентів у зв`язку з закінченням технікуму відповідно до наказу №258 від 27.06.2002 (запис №2)

Позивачем також надано копію диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_3 від 27.06.2002 Павлоградського технікуму Національної гірничої академії України, відповідно до якого він закінчив технікум за спеціальністю «Експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання і автоматичних пристроїв» і здобув кваліфікацію гірничий технік-електромеханік.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 160/25050/24 відповідач-1 зарахував до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання позивача з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року та повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, що прийняте за результатом розгляду заяви, страховий стаж позивача становить 50 років 11 місяців 4 дні (в т.ч. додаткові роки за Списком №1 25 років).

Пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 25 років 10 місяців 22 дні з них:

- роботи підземні, професії за постановою №202 (25) 22 роки 02 місяці 22 дні;

- роботи за Списком №1 03 роки 08 місяців.

З огляду на вищевикладене, відповідач-1 зарахував до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання позивача з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року, який зараховано до стажу за ч. 3 ст. 114 Закону №1058).

При цьому, вказаний період не зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено типи професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, до професійно-технічних навчальних закладів належить професійно-технічне училище відповідного профілю.

Отже, Законом передбачено зарахування періоду навчання, зокрема, до пільгового стажу за умови, що працівник протягом не більш трьох місяців після закінчення навчання почав працювати за набутою професією.

Позивач закінчив навчання та отримав кваліфікацію «гірничий технік-електромеханік», а 25.07.2002 був прийнятий електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем у шахті ДВАТ «Шахта Благодатна» ДП ДХК «Павлоградвугілля» відповідно до розпорядження №50 від 25.07.2002 (запис №9 трудової книжки позивача), тому відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача по постанові № 202 періоди навчання позивача з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року).

З огляду на зазначене, відповідачем протиправно не включено цей період до пільгового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Суд зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено жодних причин неможливості зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача на посадах, зайнятість на яких, дає право на призначення пенсії незалежно від віку.

Суд наголошує, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21, Верховний Суд зазначив, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є:

1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення;

2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення;

3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень;

4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи;

5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Разом з тим, суд зазначає, що недотримання вказаних критеріїв позбавляє особу на отримання належної підстави та аргументації щодо вирішення її питання, та в цілому на належний захист її соціальних прав.

З урахуванням всього вищенаведеного та з метою ефективності захисту прав позивача, суд робить висновок про необхідність зарахування до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року), враховуючи, що відповідно до алгоритму розрахунку стажу (форма РС-право), вказаний період зараховано до страхового стажу та пільгового за Списком №1, проте, без зарахування до пільгового, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Встановлені під час розгляду справи обставини зумовлюють протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 21.04.2025 року № 04.

Щодо вимог зобов`язального характеру в частині призначення пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що з урахуванням спірного періоду, пільговий стаж позивача, що дає йому право на призначення пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, становить більше 25 років, позивач має право на призначення йому пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Позивач із заявою про призначення йому пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 03.09.2024. Відтак, позивач має право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону 1058 з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 03.09.2024.

Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.09.2024.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 21.04.2025 року № 04.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України (крім періоду виробничої практики з 04.03.2002 року по 30.04.2002 року)

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () з 03.09.2024 призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.10.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна