Справа № 640/11989/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Ужгород№ 640/11989/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Київської митниці від 30.10.2020 року № UA100040/2020/000016/1.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі Закон №3863-ІХ), який набрав чинності 26.09.2024) встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом 4 цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною 1 статті 27, частиною 3 статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України.

За його результатами справа № 640/11989/21 передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 року вказану справу передано для розгляду судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді від 10 березня 2025 року прийнято до провадження дану адміністративну справу та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів. Замінено відповідача Київську митницю Держмитслужби на його правонаступника Київську митницю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем при поданні митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано документи, що підтверджують складові митної вартості та правомірно застосовано основний метод визначення митної вартості товару, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України. Таким чином, позивач зазначає, що рішення було винесено відповідачем з порушенням ст. 53, ч.ч. 1, 2 ст. 54, п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що усі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду клопотання, відповідно до якого зазначає, що не погоджується з позовними вимогами та просить врахувати позицію митного органу, викладену у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2020 р. ТОВ «Світ Інструменту Україна» було подано в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 № UA100040/2020/187294 на товари за 53 позиціями, з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

30.10.2020 р. Київською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100040/2020/000016/1.

Рішення про коригування прийнято відповідачем щодо позицій № 8/1, 12/1, 14/1, 15/1, 16/1, 18/1, 20/1, 26/1, 31/1, 33/1, 37/1, 40/1, задекларованого товару. Внаслідок збільшення митної вартості вказаних товарів сума митних платежів, які підлягали сплаті позивачем збільшилась на: мито - 8 786,37 грн.; податок на додану вартість - 20 252,69 грн.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України (далі - МК України, по тексту в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ніш особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

6) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 МК України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до розділу II «Графа 33» Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, визначено:

У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов 'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з електронного запиту (повідомлення) від 30.10.2020 p., відповідачем було викладено інформацію, яка повинна міститись в графі 33 рішення про коригування митної вартості.

В електронному повідомленні вказано, що у пункті 2.1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.02.2020 № 1902/20 зазначено, що умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, узгоджується сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. До митного оформлення заявку не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до ч. 11, 12, 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

З вказаних положень п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, ч. 11, 12, 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно- експедиторську діяльність» вбачається, що: до транспортних документів належить, серед інших, міжнародна автомобільна накладна (CMR); до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, серед інших, належить рахунок-фактура або акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано: договір № 1902/20 від 19.02.2020 р. про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжміському та міжнародному сполученні, заявку № 12 від 22.10.2020 р до договору № 1902/20 від 19.02.2020 р. про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжміському та міжнародному сполученні, рахунок-фактуру від 29.10.2020 р. № б/н, довідку про транспортні витрати від 29.10.2020 p., видану ПФ «Форос», згідно з якою витрати на перевезення складають 16 200,00 грн.

Суд звертає увагу, що законодавство не визначає заявку як обов`язковий документ, що має бути наданий для підтвердження витрат на транспортування, натомість таким документом є рахунок на оплату або інші документи, видані експедитором на підтвердження вартості перевезення. При цьому, заявку також було надано позивачем під час митного оформлення.

Також, в електронному повідомленні вказано, що в довідці про транспортні витрати від 20.09.2020 р. визначено транспортні витрати за маршрутом с. Добріно (рф) - кордон України м.п. Бачівськ - 16200 грн. Інформація про витрати на навантаження, вивантаження, інші операції з товарами відсутня. Таким чином, співставляючи суми, вказані в наданих документах, неможливо встановити всі складові транспортно-експедиційних послуг, які впливають на рівень митної вартості товарів відповідно до умов поставки.

Однак, в повідомленні не зазначено, які саме суми та в яких документах були співставлені, та в чому виявлено їх невідповідність.

Згідно заявки та рахунку на оплату, було замовлено перевезення вантажу за маршрутом перевезення: с. Добріно (Калужська область рф) - с. Софіївська Борщагівка (Київська область Україна) на суму 29000,00 грн.

Згідно довідки про транспортні витрати, вартість перевезення вантажу, здійсненого за маршрутом: с. Добріно, Калужська область - кордон України м.п. Бачівськ, становить 16200 грн.

Отже, рахунок та заявку було складено на загальну суму перевезення до митного кордону України на суму 16200,00 грн., що включається до митної вартості товару, та перевезення по території України на суму 12800,00 грн., що не включається до митної вартості, а всього на суму 29000,00 грн.

Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, перелік документів, які можуть бути надані експедитором на підтвердження розміру вартості перевезення, не є вичерпним, а отже, довідка експедитора ПФ «Форос» є належним документом на підтвердження вартості перевезення.

Також, в електронному повідомленні вказано, що в п. 2.5 контракту передбачено, що в ціну товару включена вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з навантаженням товару. В контракті та інвойсі від 26.10.2020 № 2610-1 відсутні вищезазначені числові складові митної вартості товару, тому неможливо розрахувати вартість самого товару.

Суд не погоджується з вказаними висновками митного органу в частині необхідності визначення вартості самого товару, виходячи з наступних положень митного законодавства, якими врегульовано порядок визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Як визначено ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до положень А.9 Інкотермс-2010 умови поставки FCA термін "франко- перевізник" продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Як вбачається з вищенаведених положень, митне законодавство не визначає складовою митної вартості - «вартість самого товару», як вказує відповідач.

Натомість, під ціною товару, яка є основою для визначення митної вартості за основним методом, розуміються всі платежі, які в даному випадку повинні бути сплачені позивачем, як покупцем на користь продавця відповідно до договору.

З положень ч. 10 ст. 58 МК України вбачається, що ціна товару може включати в себе такі витрати як вартість тари, упаковки, маркування, транспортування, навантаження, вивантаження та інші витрати. Лише у випадку, якщо ціна товару, що підлягає сплаті, не включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, транспортування, навантаження, вивантаження та інші витрати, визначені ч. 10 ст. 58 МК України, такі витрати додаються до ціни, що підлягає сплаті. Віднімання таких витрат від ціни, що підлягає сплаті (або була фактично сплачена) та визначення вартості товару без врахування таких витрат, якщо вони вже включені до ціни товару, митним законодавством не передбачена.

З огляду на вказане, посилання відповідача на неможливість розрахунку вартості товару у зв`язку з відсутністю в контракті та інвойсі таких числових складових митної вартості товару, як вартість упаковки, маркування, завантаження, не ґрунтуються на нормах ч. 10 ст. 58 МК України.

Інших підстав для коригування митної вартості, в електронному повідомленні відповідачем не наведено.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4. ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На підтвердження такої складової митної вартості товару, як ціна товару, позивачем було надано митному органу: контракт № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 р., додаткову угоду від 18.01.2016 р. до контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 p., додаткову угоду № 12 від 27.01.2020 р. до контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 р., комерційний інвойс № 2610-1 від 26.10.2020 р., додаткову угоду № 2610-1 від 26.10.2020 р., прайс-лист продавця з строком дії з 26.10.2020 р. по 01.11.2020 р.

На підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів позивачем надано: договір № 1902/20 від 19.02.2020 р. про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжміському та міжнародному сполученні, заявку № 12 від 22.10.2020 р., рахунок-фактуру від 29.10.2020 р., довідку про транспортні витрати від 29.10.2020 p., видану ПФ «Форос», згідно з якою витрати на перевезення склали 16 200,00 грн.

Суд зазначає, що вказані документи не містили розбіжностей або ознак підробки та підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, в тому числі вартість перевезення, та відсутність витрат на страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів в порядку, визначеному ч. 3 ст. 53 МК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 54 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Суд зазначає, що позивачем при поданні митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано документи, що підтверджують складові митної вартості та правомірно застосовано основний метод визначення митної вартості товару, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 57 МК України - за ціною договору, яка підтверджувалась документами, доданими до митної декларації. Підстави для застосування інших методів у відповідача були відсутні. Обґрунтованих причин, з яких відповідачем не було визнано заявлену позивачем митну вартість, оскаржуване рішення не містить.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2020 року № UA100040/2020/000016/1.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскарженого рішення, позовні вимоги, щодо визнання такого рішення протиправним, його скасування, відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» (м. Київ, просп. Берестейський, буд. 134/1, ) до Київської митниці (м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 30.10.2020 року № UA100040/2020/000016/1.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» (м. Київ, просп. Берестейський, буд. 134/1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостого апеляційного адміністративного суду).

СуддяН.Д. Маєцька