Справа № 520/15127/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Справа № 520/15127/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Трунова М.В.,

представника позивача Зонова С. О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом головного управління Державної податкової служби у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 1992281,47 гривень.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач, як платник податків, має несплачені узгоджені грошові зобов`язання, які перетворилися на податковий борг відповідно до норм Податкового кодексу України (далі ПК України). Податковий борг виник за результатами документальної перевірки за періоди з 01.01.2015 по 27.12.2019 та з 01.01.2011 по 27.12.2019, і складається з основних платежів та штрафних санкцій за різними видами податків і зборів. Позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу за податковою адресою та адресою реєстрації, але повернулися без вручення. Податкова вимога сформована 20.04.2023 і вважається врученою відповідно до ст. 42 ПК України. Борг підтверджується даними інтегрованих карток платника податків. Просить позов задовольнити.

Копія позовної заяви з додатками направлені позивачем відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на податкову адресу та адресу реєстрації у відповідності до ч. 2 ст. 161 КАС України.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Ухвалою суду від 16.06.2025 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.

На виконання ухвали суду від 16.06.2025 про залишення позову без руху, позивач надав додаткову інформацію щодо зміни місця проживання відповідача, підтверджену даними ДРФО: з 18.01.2001 АДРЕСА_1 ; з 16.06.2024 АДРЕСА_2 . Зміни внесено на підставі відомостей від Державної міграційної служби України.

Ухвалою суду від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалу суду направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу, яка є останньою відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. До суду повернувся конверт поштового відправлення з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній".

Верховний Суд в ухвалі від 05 жовтня 2023 року у справа № 9901/218/21 указав, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і тому подібне, з урахуванням конкретних обставин справи можуть уважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин судом вжиті усі передбачені КАС України заходи для інформування відповідача про наявність у провадженні суду цієї справи, тому відповідно до положення пункту 4 частини шостої статті 251 КАС України є підставою вважати ухвалу про відкриття провадження у справі такою, що вручена відповідачу.

Такий підхід викладено у постанові Верховного Суду 08 серпня 2024 року у справі № 440/18128/21.

Відповідач неодноразово повідомлявся про підготовчі та судові засідання у цій справі, на адресу, яка є останньою відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі Судововї влади України. До суду повренулись конверти поштового відправлення з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній".

Ухвалою суду від 02.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Просить такий задовольнити.

У судове засіданні відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судових засідань, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа платник податків.

З 20.10.2005 по 27.12.2019 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, реєстрацію якої припинено за його рішенням.

Податковою адресою під час підприємницької діяльності була АДРЕСА_3 .

Місце проживання за даними ДРФО: з 18.01.2001 по 16.06.2024 АДРЕСА_1 ; з 16.06.2024 АДРЕСА_2 .

Податковий борг виник за результатами документальної перевірки за періоди з 01.01.2015 по 27.12.2019 та з 01.01.2011 по 27.12.2019, і складається з:

- єдиний податок з фізичних осіб (ККДБ 18050400) 1740 грн (основний платіж 848 грн, штрафні санкції 892 грн);

- податок на доходи фізичних осіб (ККДБ 11010500) 1 025 774,73 грн (основний платіж 819 531,78 грн, штрафні санкції 206 242,95 грн);

- військовий збір (ККДБ 11011001) 85 367,90 грн (основний платіж 68 294,32 грн, штрафні санкції 17 073,58 грн);

- податок на додану вартість (ККДБ 14010100) 878 378,84 грн (основний платіж 702 703,07 грн, штрафні санкції 175 675,77 грн);

- адміністративні штрафи та інші санкції (ККДБ 21081103) 1020 грн.

За результатами документальної перевірки ГУ ДПС у Харківській області встановлено порушення відповідачем вимог податкового законодавства, що призвело до нарахування грошових зобов`язань, які не були сплачені у встановлені строки і перетворилися на податковий борг у сумі 1992281,47 грн.

Акт перевірки та податкові повідомлення-рішення від 24.11.2022 надіслані відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення за податковою адресою та адресою реєстрації. Акт перевірки отримано батьком відповідача 03.11.2022. Податкові повідомлення-рішення повернулися без вручення за закінченням терміну зберігання, але вважаються врученими відповідно до п. 58.3 ст. 58 та п. 42.2 ст. 42 ПК України.

Верховний Суд послідовно дотримується тієї позиції, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема і пені, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання (що включає і нараховану пеню), чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше (постанова Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі № 160/15166/22).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У пункті 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Системний аналіз зазначених положень ПК України свідчить про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. При цьому законодавчі приписи щодо формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу вважаються виконаними у разі її надіслання рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання фізичної особи/податковою адресою платника податків.

Суд повторно відмічає, що податкову вимогу надіслано за податковою адресою відповідача. Цю вимогу надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак поштове відправлення не вручено платнику та повернуто до контролюючого органу із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з даними автоматизованих інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, відповідач перебуває на податковому обліку у позивача за основним місцем обліку за податковою адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зареєстрованого місця проживання, за якими відповідно до положень пункту 6.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року № 462), контролюючий орган бере на облік платника фізичну особу-підприємця.

Так, відповідно до пункту 6.1 згаданого Порядку взяття на облік за основним місцем обліку фізичної особи-підприємця здійснюється після її державної реєстрації згідно із Законом контролюючим органом за місцем її державної реєстрації на підставі, зокрема, відомостей про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

У постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 826/17798/18, від 23 вересня 2021 року у справі № 640/8096/19 та від 08 серпня 2024 року у справі № 440/18128/21 викладено правовий висновок, який зводиться до того, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Крім того, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Верховний Суд сформував усталений підхід щодо питання додержання контролюючим органом встановленого порядку надіслання (вручення) платнику податків податкової вимоги як передумови для подання позову про стягнення суми податкового боргу з рахунків платника податків в контексті прийнятності використання адреси, яка зазначена в ЄДР, яка зводиться до того, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків (зокрема, але не виключно, у постановах від 31 січня 2024 року (справа № 140/12235/21), від 09 жовтня 2018 року (справа № 820/1864/17), від 21 липня 2022 року (справа № 640/30785/20).

З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що відповідачу належним чином направлялась податкова вимога № 0-2040 від 20.04.2023, на адресу відповідача, яка відповідає податковій адресі відповідача, за якою узято платника на облік у податковому органі. А відтак податкова вимога від 20.04.2023 вважається врученою платнику податків належним чином.

Як визначено у пункті 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо відповідальності відповідач за зобов`язання його як фізичної особи-підприємця.

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з пп. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до положень п. 97.3 ст. 97 Податкового кодексу України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Згідно з п.п.97.4.3 п.97.4 ст.97 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Відповідно до п.п.4,5,6 п.11.18 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 року за №1588 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300), зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: -державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання; -врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України; -після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Згідно з ч.1 ст.52 Цивільного кодексу України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання таких зобов`язань, тобто не звільняє від обов`язку погасити податковий борг, який виник за час здійснення підприємницької діяльності, оскільки у відповідності до п.п.97.4.3 п.97.4 ст.97 Податкового кодексу України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа.

Отже, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання, в тому числі щодо погашення наявної заборгованості, не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

За встановлених обставин цієї справи і нормативного регулювання у ПК України, враховуючи те, що за відповідачем обліковується податковий борг, доказів сплати якого суду не надано, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема було направлено податкову вимогу, яка вручена платнику, позовні вимоги про стягнення податкової заборгованості з відповідача в заявленій до стягнення у цій справі сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Жодних інших фактичних даних, які б мали значення для розгляду цієї справи суд не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов головного управління Державної податкової служби у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету України суму податкового боргу в розмірі 1992281 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дві тисячі двісті вісімдесят одна) гривня 47 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач головне управління Державної податкової служби у Харківській області місцезнаходження місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок № 46, ;

відповідач ОСОБА_1 , останнє відоме місцезнаходження/зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.10.2025.

Суддя М. І. Садова