Справа № 607/8404/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/8404/25 пров. № А/857/28247/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року (суддя Мостецька А.А., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 22.05.2025),

в адміністративній справі №607/8404/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

про визнання протиправною і скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4507377 від 15.04.2025, а справу про адміністративне правопорушення закрити . Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2025 замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи такі безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.05.2025 в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що використання технічного засобу вимірювання швидкості здійснено у спосіб, не передбачений законодавством, зокрема використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості ТruСАМ в спосіб тримання в руках, не може бути визнано таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. З огляду на це Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в оскаржуваному рішенні дійшов неправильного висновку про належність як доказів результатів вимірювання швидкості автомобіля, керованого позивачем, технічним приладом, який використовувався поліцейським в так званому «ручному» режимі. Крім того, в обґрунтування рішення суду покладено очевидно недопустимий та недостовірний доказ. Відповідач ні у відзиві на позов, ні у судовому засіданні не зазначив про наявність оригіналу електронного доказу, який міг бути джерелом роздрукованої на аркуші паперу інформації. Тому вважає скаржник, що суд першої інстанції в силу приписів частини п`ятої ст. 99 КАС України не міг взяти до уваги дані, що відображені на описаному аркуші формату А-4. Також відповідач не надав суду доказів, яким підтверджувалось розміщення на відрізку дороги, де був зупинений позивач, дорожнього знаку "5.76.", лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду повністю, ухвалити нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача. Вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки зазначені в ній мотиви та підстави є безпідставними та необґрунтованими. Натомість оскаржуване рішення суду винесене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень. Просить рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу на нього залишити без задоволення.

Учасники справи в засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач (апелянт) подав апеляційному суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

Відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським 2 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядовим поліції Гвязда А.В. 15.04.2025 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4507377, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.8).

За змістом вказаної постанови 15.04.2025 о 13 год 50 хв в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1В, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Lexus ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 TС008352. Додається фото порушення, відео з н.к. 477325, 474769, чим порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху, а саме перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Вважаючи таку постанову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.9 (б) ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..

Також, загальне обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». При цьому, загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вважав, що відповідачем правомірно винесено спірну постанову, відповідно, позов задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку обставинам правомірності прийняття спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.9-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У розглядуваній справі, з урахуванням переглянутого наданого відповідачем фото та відео матеріалу з приладу TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008352 (файл: _W2200_0415_135023.jmx), встановлено, що 15.04.2025 о 13 год. 50 хв. зафіксований швидкісний режим автомобіля «Lexus ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, рухався зі швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Курсор приладу чітко наведений на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 , керування яким не заперечується позивачем та який рухався в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1В, широта 49°32'55.98"N, довгота: 25°38'08.21"E, зі швидкістю 74 км/год., при максимально дозволеній 50 км/год. Поміряна дистанція: 99.1 м.

Перенісши координати: широта 49°32'56.0"N, довгота: 25°38'08.2"E за допомогою загальнодоступних карт Google Мар встановлено, що прилад знаходився в межах населеного пункту м. Тернопіль.

Вказане підтверджує, що позивачем здійснено перевищення допустимої швидкості в населеному пункті, а саме те, що 15.04.2025 о 13 год 50 хв в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1В, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Lexus ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п.12.9 б ПДР України.

Даних обставин позивачем не спростовано, заперечуючи при цьому законність дій поліцейського УПП при винесенні постанови, а також законність застосування приладу вимірювання швидкості руху, застосованого відповідачем.

В оскаржуваній постанові зазначено, що швидкість руху вимірювалася TruCAM LTI20/20 ТС008352.

Лазерні вимірювачі швидкості TruCAM дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Так, правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008352, підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32638 чинного до 26 листопада 2025 року, відповідно до якого за результати повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/2 № ТС008352 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год; +1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год..

Відповідно до листа-роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16 червня 2010 року № 4/4-2327 виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Також правильність використання приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008352, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/05/02/-1179/ВC1 від 15.12.2023, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначеного п. 5.2 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (у режимі ECB, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:209, із довжиною ключа 128 біт).

Відповідно до сертифікату перевірки типу від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18 Rev.0, сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.001 22 054-20, технічний засіб «TruCAM LTI 20/20» відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Відповідно до листа заступника генерального директора, к.т.н. Кузьменка Ю.В. ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01 жовтня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Крім того, суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м..

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» ТС008352, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його показники є допустимим доказом у цій справі про вчинення адміністративного правопорушення, а твердження представника позивача про неправомірність використання приладу TruCAM в ручному режимі є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували правильність результатів здійснених технічним засобом вимірювань швидкості та правильність використання вказаного приладу, результат якого зафіксовано на долученому до матеріалів справи фотознімку з приладу ТгиСат ЦГІ 20/20 ТС008352.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що вчинення позивачем порушення п.12.9.б ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Записом із нагрудної камери поліцейського щодо подій, які мали місце 15.04.2025 встановлено факт зупинки транспортного засобу за керуванням позивача у справі та розгляд справи про адміністративне правопорушення, під час якого водію було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, його права, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вручена копія постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Недоцільним є посилання позивача на те, що прилад TruCam має застосовуватися працівниками поліції на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Дане ствердження є необґрунтованим з тих підстав, що у відповідності до положень ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Разом з тим, оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку. Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином, застосування приладу TruCam LTI 20/20 є законним, визначене чинним Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність».

Отже, у вказаній частині доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Щодо тверджень скаржника на ту обставину, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.76), суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.76 ПДР дорожній знак «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Згідно пп. «ґ» п.8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Разом з тим, жодними положеннями КупАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Твердження скаржника про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в даному випадку є безпідставними та спростовані відповідачем належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи все вище наведене, поліцейський УПП у Тернопільській області ДПП мав всі законні підстави для винесення оскаржуваної постанови відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ним була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів.

Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 15.04.2025 о 13 год 50 хв в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1В, керуючи транспортним засобом «Lexus ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год., чим допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Загалом доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Оскаржувана постанова відповідача є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством, а тому скасуванню не підлягає.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вказаного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року в адміністративній справі №607/8404/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною і скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Повний текст постанови суду складено 02.10.2025 року