Справа № 160/3033/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/3033/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/3033/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою №418 від 17.01.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року, зазначеної в довідці № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, виданої Територіальним Управлінням ДСА України в Дніпропетровській області, та здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 січня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з відмовою відповідача у здійснення перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки підстави відмови не відповідають вимогам чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмова пенсійного органу ґрунтується на тому, що відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді складає 2102 гривні. Зауважує, що з січня 2021 року, прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів становить 2102 грн., змін у законодавстві на 2024 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового окладу суддів, не відбулося. Скаржник вважає, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці має здійснюватися у разі збільшення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а оскільки такого збільшення не відбулось, спірне рішення пенсійного органу є правомірним, а підстави для спірного перерахунку відсутні. Крім того, суд першої інстанції не врахував доводів відповідача про те, що відповідач розглянув заяву позивача про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, проте позивач знаходиться на обліку ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, а отже вчиняти дії з виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці, у цьому випадку відповідач у справі не наділений повноважегннями.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив про наявну правову позицію Верховного Суду щодо прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Крім того, для здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивачем до пенсійного органу надано було довідку, а пенсійний орган, в свою чергу, не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно положень Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області було виготовлено довідку № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, відповідно до якої суддівська винагорода станом на 01.01.2024 року, судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік складає 169870,80 грн, у тому числі:

- посадовий оклад 99924,00 грн.;

- доплата за вислугу років (60%) 59954,40 грн.

- доплата за перебування на адміністративній посаді у суді (10%) 9992,40 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №418 від 17.01.2025 року щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2024 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача №418 від 17.01.2025 року та прийнято рішення від 17.01.2025 року № 86 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, оскільки відповідно до Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік, з 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу не змінювався і становить 2102,00 грн.

Позивач вважаючи відмову у перерахунку щомісячного довічного утримання судді на підставі довідки № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, протиправною, звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі поданої довідки.

Колегія суддів не погоджується з висновкам суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Статтею 4 Закону №1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною 5 статті 135 Закону №1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 р. № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 3028 гривень, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривень.

Аналогічні положення щодо встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі - 2102 гривень містили і Закони України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Отже, окремими приписами Законів України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік", "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривень саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Виходячи з наведених положень законів України про Державний бюджет, а також посилаючись на те, що змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024 року не відбулось, пенсійний орган наполягає на тому, що суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024р. має бути визначена із урахуванням розміру прожиткового мінімуму 2102 грн., а не 3028 грн., як вказує позивач.

Слід зазначити, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

"Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені положення КАС України, колегія суддів при розгляді даної справи враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24.

За таких обставин, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025р. у справі №240/9028/24, з 01.01.2024р. для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а саме: 2102,00 грн.

Разом з тим, у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданій Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.04.2025 р. у справі №240/9028/24.

Колегія суддів зазначає, що оформлення вказаної довідки базувалося на судовій практиці, від якої Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 24.04.2025 р. у справі №240/9028/24.

Відтак, враховуючи зміну правової позиції Великою Палатою Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати дії відповідача протиправними.

Зважаючи на те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у розмірі 2102,00 грн., а також враховуючи те, що з 01.01.2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді також складав 2102 грн., відсутні підстави для перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2024 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про правомірність відмови Головного управління ПФУ в Донецькій області в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області № Б-с-1606 від 19 грудня 2024 року, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2024 року, що дорівнює 3028,00 грн.

Іншим доводами, викладених сторонами у заявах по суті справи, суд апеляційної інстанції не надає оцінки, оскільки саме з вищезазначених підстав колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, а також приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/3033/25 скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак