Справа № 160/7436/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7436/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року (суддя Калугіна Н.Є., повне судове рішення складено 13 травня 2025 року) в справі № 160/7436/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ) про:

визнання протиправним та скасування рішення від 07 лютого 2025 року № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 01.07.1998 року по 01.07.2014 рік і призначити пенсію на пільгових умовах за Списком 1 з 31 січня 2025 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позов задоволено

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07 лютого 2025 року № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1998 року по 01.07.2014 рік та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно з пунктом а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1- 5/2018(746/15), починаючи з 04.01.2025.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах прийнято рішення від 07.02.2025 року №13 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Підтверджений належними документами страховий стаж становить 31 рік 12 днів, пільговий стаж за Списком №2, відсутній, оскільки не підтверджений в порядку, визначеному законодавством, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зауважує, що пільговий стаж ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 відсутній, що не дає права на призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, тобто відсутній пільговий стаж 10 років, як визначено статтею 13 Закону №1788-XII та пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1- р/2020 від 23.01.2020, тому ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 31.01.2025 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та рішенням від 07 лютого 2025 року № 13 у призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено.

Зокрема, в рішенні зазначено, що вік заявника 45 років, страховий стаж особи 27 років 6 місяців 20 днів, пільговий стаж відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності, згідно довідок від 14.01.2025 № Р-21/2-09/32, № P-21/2-09/33, оскільки довідка видана архівним відділом та відсутнє рішення комісії.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, згідно свідоцтва про народження: НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтвах про народження прізвище матері не відповідає паспортним даним, свідоцтва про шлюб або витяг з ДРАЦСУ відсутні; інші документи передбачені пунктом 3 Порядку № 637 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.

Врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), згідно з якими у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, суд першої інстанції вважав, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливий для позивача, а не Закону №1058-ІV.

Оскільки вік позивача становить 45 років, суд першої інстанції вважав, що це є достатнім для звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 01.07.1998 року по 01.07.2014 рік, суд першої інстанції вказав наступне.

Трудова книжка серії НОМЕР_2 містить записи:

- 01.07.1998 прийнята машиністом крана металургійного виробництва 4чм1 розряду дільниці підготовки составів мартенівського цеху №3 до ВАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського;

- 01.08.1999 переведена машиністом крана металургійного виробництва 4чм1 розряду цеху підготовки сталеплавильного виробництва;

- робоче місце атестовано по Списку №1;

- 01.03.2009 переведена машиністом крана металургійного виробництва (гаряча ділянка робіт) 4 чм1 розряду конвертерного цеху;

- 16.01.2017 переведена машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду конвертерного цеху.

Вказані періоди також підтверджуються архівною довідкою №Р-21/2-09/32 від 14.01.2025, виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.

Суд першої інстанції зауважив, що професія машиністи кранів металургійного виробництва у доменному виробництві передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 (розділ Чорна металургія, підрозділ І Доменне виробництво).

Врахувавши, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці, суд першої інстанції вказав, що трудова книжка містять відомості щодо назви професії, що належить до Списку №1, а також відомості про атестацію робочого місця позивача саме за Списком № 1.

Оскільки трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу позивача, а також інформацію про атестацію робочого місця позивача саме за списком № 1, віднесення роботи позивача до спеціального стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, також підтверджено Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) як кодом підстави ЗП3013А1, так й кодом підстави ЗП3013Б1, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періоду з 01 липня 1998 року по 01 липня 2014 року до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, в відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 01.07.1998 по 01.07.2014 до пільгового стажу позивача.

Зважаючи на те, що станом на 31.01.2025 (дата звернення до пенсійного органу) позивач досяг 45 років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), мала страховий стаж роботи більше 27 років (при необхідному 15 років), у тому числі пільгового стажу за Списком № 1 (з урахуванням висновків суду у даній справі) - більше 14 років (при необхідному 7 років 6 місяців), суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. а ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Враховуючи, що позивач звернулась за призначенням пенсії не пізніше трьох місяців з дня досягнення 45 років, суд першої інстанції вважав, що пенсію слід призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 04.01.2025.

Також судом першої інстанції зауважено, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, то наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 31 січня 2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 07 лютого 2025 року № 13 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено з підстав відсутності необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.

У рішенні, зокрема, вказано, що вік заявника 45 років, страховий стаж особи - 27 років 6 місяців 20 днів, пільговий стаж відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з довідками від 14.01.2025 № Р-21/2-09/32, № P-21/2-09/33, оскільки довідки видані архівним відділом та відсутнє рішення комісії.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтвах про народження прізвище матері не відповідає паспортним даним, свідоцтва про шлюб або витяг з ДРАЦСУ відсутні; інші документи передбачені пунктом 3 Порядку № 637 відсутні.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 містить, зокрема, наступні записи:

- 01.07.1998 прийнята машиністом крана металургійного виробництва 4чм1 розряду дільниці підготовки составів мартенівського цеху №3 до ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»;

- 01.08.1999 переведена машиністом крана металургійного виробництва 4чм1 розряду цеху підготовки сталеплавильного виробництва;

- робоче місце атестовано по Списку №1;

- 01.03.2009 переведена машиністом крана металургійного виробництва (гаряча ділянка робіт) 4 чм1 розряду конвертерного цеху;

- 16.01.2017 переведена машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду конвертерного цеху.

Зазначені періоди роботи підтверджено архівною довідкою №Р-21/2-09/32 від 14 січня 2025 року, виданою архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.

Спірним у цій справі є питання наявності правових підстав для відмови у призначенні пенсії із застосуванням пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а також питання правомірності незарахування до страхового стажу періодів роботи до пільгового стажу для цілей призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом першим частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/20 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII (справа № 1-5/2018(746/15)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Конституційним Судом України в частинах другої-третьої резолютивної частини рішення встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам…».

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що зміни, внесені Законом України №213-VIII від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать ч. 1 ст. 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є принцип юридичної визначеності.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, з 23 січня 2020 року, дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № 1-р/2020, діють положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом № 213-VIII, відносно права на пільгову пенсію осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Разом з тим, залишилися чинними положення статті 114 Закону № 1058-IV.

Відтак, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, за якими пенсії за віком призначаються на пільгових умовах, а саме: пункт «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

У спірних правовідносинах норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ) та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року в зразковій справі № 360/3611/20, якою змінено мотивувальну частину рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року та викладено її в редакції цієї постанови, а в решті залишено без змін, зроблено наступний правовий висновок щодо правовідносин, які є аналогічними правовідносинам в цій справі: «…Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 31 рік 3 місяці 3 дні, у тому числі на роботах за списком № 2 - 20 років 11 місяців 23 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.».

Враховуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд вважає за можливе застосувати правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи.

Відтак, враховуючи, що на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досягла 45 років, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача в частині відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з підстав недосягнення пенсійного віку.

Стосовно питання наявності у позивача пільгового стажу за списком № 1 суд зазначає наступне.

Як вказано вище, право на пенсії за віком на пільгових умовах мають відповідно до пункту «а» статті 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ) право жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За позицією відповідача у позивача взагалі відсутній пільговий стаж, адже до пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з довідками від 14.01.2025 № Р-21/2-09/32, № P-21/2-09/33, оскільки довідки видані архівним відділом та відсутнє рішення комісії.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться у статті 48 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Записами у трудовій книжці позивача та архівними довідками від №Р-21/2-09/32 від 14 січня 2025 року, виданими архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, підтверджено, що позивач працювала на роботах та посадах, що передбачені списком № 1, в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (раніше - Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського, ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»).

Архівні довідки містять відомості про зайнятість позивача пільговою роботою, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, куди включається цей період, результати атестації робочих місць.

Трудова книжка позивача також містить інформацію про атестацію робочого місця позивача за списком № 1.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

У контексті правовідносин, що склалися у цій справі, спірним періодом є період роботи позивача за посаді машиніста крану металургійного виробництва з 01 липня 1998 року по 01 липня 2014 року.

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, у період з 17 січня 2003 року по 24 червня 2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, з 24 червня 2016 року діють списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Професія «машиністи кранів металургійного виробництва» у доменному виробництві передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 (розділ «Чорна металургія», підрозділ І «Доменне виробництво»).

Апелянт вказує, що на підставі записів трудової книжки неможливо встановити право на пільгове забезпечення (не зазначено про зайнятість пільговою роботою повний робочий день, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, куди включається цей період, результати атестації робочих місць), а надані архівні довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку № 637, позивачем не долучено рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу.

Суд відхиляє такі доводи апелянта, адже сукупність досліджених доказів вказує на те, що робота позивача віднесена саме до списку № 1 у періоді, коли позивач працював в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

При цьому невідповідність архівних довідок вимогам пункту 20 Порядку № 637 є формальною підставою, яка не може нівелювати зміст довідок, який однозначно підтверджує право на пільгове забезпечення позивача за списком № 2.

Крім того, суд звертає увагу, що віднесення роботи позивача до спеціального стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, також підтверджено Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) за кодом підстави обліку ЗП3013А1.

Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства встановлено наступне:

під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Оскільки в довідці форми ОК-5 зазначені код підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ013А1, трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу позивача, тому наявні підстави для зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Також суд зауважує, що трудова книжка позивача містить відомості про проведення атестації робочого місця за Списком № 1.

Суд відхиляє доводи апелянта про правомірність незарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з відсутністю рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу.

Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10. листопада 2006 року №18-1, (далі - Порядок №18-1) визначено процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, у тому числі, для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з 01 лютого 2022 року знаходиться в стані припинення, не було ліквідованим на час прийняття спірного в цій справі рішення, відтак, підстави для вирішення питання щодо віднесення стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового виключно на підставі рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу відсутні.

Рішення суду першої інстанції в частині обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача не оскаржене, тому судом не надається оцінка рішенню суду першої інстанції в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року в справі № 160/7436/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року в справі № 160/7436/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко