Справа № 240/19468/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Житомир справа № 240/19468/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування відомостей,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.09.2025 року, про:

- визнання протиправним та скасувати повідомлення (рішення) від 27.08.2025 року №4/1129, яким сповіщено що за результатами розгляду заяви протоколом №33 від 27.08.2025 року ухвалено рішення про відмову в наданні відстрочки та повідомлено що Позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах;

- визнання протиправним та скасувати відомості (запис) від 28.07.2025 року щодо розшуку його в ТЦК в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг);

- зобов`язання прийняти рішення про продовження (надання) йому відстрочки відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" по факту здійснення постійного догляду за матір`ю.

Одночасно з адміністративним позовом надійшла заява про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою від 07.08.025 року заяву про забезпечення адміністративного позову повернено без розгляду.

Ухвалою від 12.08.2025 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03 вересня 2025 року 15:00.

Ухвалою від 12.08.2025 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою від 18.08.2025 року задоволено клопотання Позивача про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.09.2025 року у судовому засіданні відкладено розгляд справи по причині неявки представника Відповідача. Наступне судове засідання призначено на 25.09.2025 року о 10:00 год.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що Відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач вважає, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має право на таку відстрочку, так як здійснює догляд за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , 1973 р.н., яка є особою з інвалідністю 2 групи. Позивач зазначив, що його сестра ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за матір`ю, так як лікарі заборонили їй піднімати важке.

Представник Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно не прибув в судове засідання та направив до суду відзив на позов, в якому Відповідач зазначає, що Позивач звертався до Відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з наявністю матері з другою групою інвалідності. Зазначає, що за результатами розгляду заяви Позивача, рішенням комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 27.08.2025 протокол №33 Позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки не підтверджено факт такого догляду.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року закінчено з`ясування обставин справи та їх перевірки письмовими доказами та ухвалено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Заслухавши пояснення Позивача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно додатку "Резерв+" в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 28.07.2025 року наявна інформація (запис) про оголошення розшуку Позивача.

Судом встановлено, що 16.08.2025 року Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаний, оскільки є наявність у його матері ОСОБА_2 статусу особи інвалідністю 2 групи (а.с106).

Жодних доказів на підтвердження надання такої відстрочки раніше (в минулому) Позивачем до суду не надано.

Суд враховує, що Позивачем до свого звернення надано докази на підтвердження наявності у його матері ОСОБА_2 , 1973 р.н., статусу особи інвалідністю 2 групи.

За результатами розгляду такого звернення винесено рішення комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі протоколу № 33 від 27.08.2025 року, у зв`язку з чим Відповідач надіслав Позивачу повідомлення від 27.08.2025 року №4/1129, із зазначенням причини відмови: надані документи не підтверджують здійснення Позивачем догляду за матір`ю. Також повідомлено, що заявник підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Позивач звернувся до суду.

Суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до правомірності рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у надані ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлену протоком № 33 від 27.08.2025 року, та щодо правомірності наявної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 28.07.2025 року про оголошення розшуку Позивача.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Алгоритм дій Відповідача як територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо перевірки дотримання громадянами правил військового обліку та з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення врегульовано правовими нормами Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (надалі - Порядок № 560).

Згідно з частинами 1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Суд враховує, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону № 3543-XII.

Згідно з приписами п. 9 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача та відповідно до доводів, наведених у відзиві на позов, причиною відмови в наданні Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є надання документів, які не підтверджують здійснення Позивачем догляду за матір`ю.

Такі доводи Відповідача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, по-перше, на підтвердження потреби матері ( ОСОБА_2 , 1973 р.н.) в постійному догляді Позивачем до позову долучено Висновок №452 від 30.12.2024 року. Разом з тим, згідно даного висновку ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги у вигляді догляду вдома, про що прямо зазначено у Висновку шляхом підкреслення (а.с.23).

Потреби ОСОБА_2 в отриманні соціальної послуги у вигляді догляду на непрофесійній основі від фізичної особи такий висновок не містить.

Таким чином, наданий Позивачем Висновок №452 від 30.12.2024 року не можна розцінювати як висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо потреби ОСОБА_2 в постійному догляді в розумінні вимог п. 9 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII.

По-друге, суд враховує долучені до позову Акт №104 від 18.02.2025 року та Акт №149 від 02.07.2025 року, складені комісією Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області за зверненнями Позивача відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16,05.2024 р. № 560. Разом з тим, вказані акти містять висновки, що факт здійснення постійного догляду не підтверджено (а.с.111-113).

Суд вважає безпідставними доводи Повивача щодо наявності судового рішення, яким скасовано перелічені Акти складені комісією Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області за зверненнями Позивача.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.09.2025року у справі №20/17544/25 визнано протиправним та скасовано лише Акт №149 від 02.07.2025 року, складений комісією Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області за зверненнями Позивача від 13.06.2025 року та зобов`язано повторно розглянути вказане звернення Позивача. Акт №104 від 18.02.2025 року, складений комісією Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області за зверненнями Позивача, вказаним судовим рішенням не скасовано.

Більш того, вказане судове рішення не набуло законної сили.

Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні встановлено та не заперечується Позивачем, наявність у матері Позивача ( ОСОБА_2 , 1973 р.н.) дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачем не було долучено доказів, що дочка ОСОБА_3 являється не працездатною особою, що перешкоджає їй здійснювати догляд за матір`ю.

Відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Також відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Тобто, конституційний обов`язок піклуватися та утримувати своїх непрацездатних батьків покладено на його працездатних дітей.

При цьому, виходячи з аналізу пункту 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", проживання ОСОБА_4 (сестри Позивача) в іншому населеному пункті, не впливає на її обов`язок утримувати свою непрацездатну матір.

Долучена до позову довідка Ірпінської міської лікарні Київської області від 30.01.2025 року щодо необхідності обмежено фізичних навантажень для ОСОБА_4 не може ототожнюватися із віднесенням особи до числа непрацездатних осіб (а.с.17)

В контексті наведених норм та встановлених фактичних обставин, суд вважає обґрунтованими доводи Відповідача щодо того, що Позивач не надав доказів, що є єдиною працездатною особою, зобов`язаною відповідно до закону утримувати свою матір та здійснює догляд за своєю матір`ю, що виключає його право на відстрочку призову на військову службу під час мобілізації в розумінні вимог пункту 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що Відповідач, відмовляючи у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", діяв обґрунтовано, у відповідності до положень норм чинного законодавства.

З підстав зазначеного, суд зазначає що позовні вимоги Позивача в цій частині позову задоволенню не підлягають.

Суд враховує, що за приписами пункту 60 Порядку №560 про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Як зазначалося судом, Відповідач надіслав Позивачу повідомлення від 27.08.2025 року №4/1129 за формою згідно з додатком 7 до Порядку №560 із зазначенням причини відмови надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зазначене свідчить, що так дії Відповідача з повідомлення Позивача про причини відмови надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації здійснені в межах повноважень Відповідача та у спосіб, передбачений Порядком №560.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначаються правовими нормами Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (надалі - Закон № 1951-VIII).

В розумінні вимог частини 8 статті 5 Закону №1951-VIII Відповідач як територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відноситься до органів ведення Реєстру та наділений повноваженнями для забезпечення ведення Реєстру та актуалізації його бази даних.

Суд враховує, що відповідно до вимог статт6 цього ж Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:

1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вичерпний перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, що підлягають внесенню до Реєстру, наведений в статті 7 Закону №1951-VIII.

Відповідно до доводів позовної заяви в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявний запис від 28.07.2025 року щодо розшуку Позивача. Такі доводи підтверджуються долученому до позову та дослідженому судом скріншоту з додатку "Резерв+".

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам КАС України у відзиві Відповідач не зазначив жодних доводів на підтвердження правомірності дій щодо внесення 28.07.2025 року до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про розшук Позивача.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок про обґрунтованість позовних вимог в цій частині позову та їх задоволення.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасувати відомості (запис) від 28.07.2025 року щодо його розшуку в ТЦК в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг).

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Позивача підлягають відшкодуванню шляхом стягнення а рахунок бюджетних асигнувань Відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати відомості (запис) від 28.07.2025 року щодо розшуку ОСОБА_1 в ТЦК в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

02.10.25