Справа № 280/5803/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Справа № 280/5803/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест» (далі-позивач), який поданий представником позивача Калнишем В.Г., до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 27.06.2025 №704, №704 та №701.

Ухвалою суду від 09.07.2025 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що висновки контролюючого органу про те, що операції з отримання послуг від ФОП ОСОБА_1 не зумовлені розумними економічними причинами (позбавлені ділової мети) і не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності є безпідставними. Позивач вказує на те, що господарські взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 підтверджуються належним чином складеними документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, що спростовує твердження відповідача про відсутність факту їх здійснення.

Також, представник позивача посилався на те, що нарахування відповідачем штрафних санкцій у ППР №704 від 27.06.2025 та ППР №704 від 27.06.2025, за п.п.124.2 ст.124 ПК України є протиправним. Позивач зазначає, що ним самостійно, з власної ініціативи, були подані декларації, що збільшують податкові зобов`язання позивача. При цьому, позивачем оплату збільшеного зобов`язання здійснено разом з оплатою чергового зобов`язання протягом 48 годин з моменту надходження на рахунок достатньої сум, що спростовує наявність умислу направленого на невиконання зобов`язань, передбачених ПК України. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ «Чернівціхлібінвест», встановлено наступні порушення: п.44.1, п. 44.2 ст.44 р. ІІ, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п. 140.4.4 п.140.4. ст.140 р. ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 45 000 грн.; п.266.7.5 п.266.7 ст.266, з урахуванням п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки у сумі 381003,48 грн.; п.287.3 ст.287, з урахуванням п.31.1 ст.31 та п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 30034,05 грн. Представник відповідача вказував на те, що у позивача відсутнє належне підтвердження факту надання послуг Виконавцем - ФОП ОСОБА_1 та прийняття наданих послуг Замовником - ТОВ «Чернівціхлібінвест», що приводить до неможливості встановлення змісту господарських операцій. Відповідач зазначає, що оскільки, позивачем не було підтверджено первинними документами понесених їм витрат на придбання таких послуг для ведення своєї господарською діяльністю. Неможливо встановити взаємозв`язок придбаних послуг для здійснення комерційної діяльності й керування ФОП ОСОБА_1 , позивачем не було обґрунтовано ділову мету. Відповідач зазначає, що підприємством завищено інші операційні витрати за рахунок безпідставного віднесення комплексу юридичних послуг, щодо правового аналізу діяльності клієнта, які сформовано без мети реального настання правових наслідків, що призвело до заниження рядку 02 Податкових декларацій „Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до положень стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на загальну суму 250 000 гривень, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 45000 гривень.

Також, представник відповідача вказував на те, що перевіркою встановлено, порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю по податковим деклараціям від 16.02.2023 №, 27.04.2023 №. Встановлено порушення ТОВ «Чернівціхлібінвест» п.287.3 ст.287, з урахуванням п.31.1 ст.31 та п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 30034,05 грн. Також, представник відповідача вказував на те, що в ході перевірки було встановлено порушення ТОВ «Чернівціхлібінвест» п. 266.7.5 п.266.7 ст. 266, з урахуванням п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки у сумі 381003,48 грн. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 16.05.2025 по 26.05.2025 співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області проведено щодо ТОВ «Чернівціхлібінвест» ()документальну позапланову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складено Акт перевірки від 02.06.2025 №7480/08-01-07-01/44809300 (далі Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Чернівціхлібінвест», серед іншого:

п.44.1, п. 44.2 ст.44 р. ІІ, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.140.4.4 п.140.4. ст.140 р.ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 45000 грн., у т.ч. по періодам: 2023 рік 22866 грн.; 2024 рік 22134 грн.;

п. 266.7.5 п.266.7 ст. 266, з урахуванням п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки у сумі 381003,48 грн.;

п.287.3 ст. 287, з урахуванням п.31.1 ст.31 та п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 30034,05 грн.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення рішення від 27.06.2025, зокрема:

№701, яким донараховано суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальній сумі 56250,00 грн. з них основній платіж 45000,00 грн. та штрафна санкція 11250,00 грн.;

№704, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 7508,52 грн., щодо несвоєчасного платежу узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю;

№704, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 95250,87 грн., щодо несвоєчасного платежу узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Згідно п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пп.140.4.4 п.140.4 ст.140 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування платника (крім великих платників податків) минулих податкових (звітних) років.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових зобов`язань мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Так, судом встановлено контролюючим органом виявлено порушення вимог податкового законодавства по взаємовідносинах ТОВ «Чернівціхлібінвест» з контрагентом ФОП ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 02.11.2023 між ФОП ОСОБА_1 Виконавець та ТОВ «Чернівціхлібінвест» - Замовник укладено Договір №02/11/2023 про надання послуг, відповідно до пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах Договору Виконавець бере на себе зобов`язання надати Клієнту послуги консультування з питань комерційної діяльності й керування (а.с.47).

На підтвердження виконання умов Договору до матеріалів справи надано Заявку на надання послуги від 02.11.2023, Акт №1 від 17.11.2023 приймання-передачі за Договором №02/11/2023 від 02.11.2023, Рахунок на оплату №13 від 16.11.2023, а також Звіт правового аналізу діяльності клієнта (а.с.49-88).

Зазначаючи про порушення вимог податкового законодавства контролюючий орган вказав на те, що відсутня ділова мета по операціям ТОВ «Чернівціхлібінвест» з придбання послуг з питань комерційної діяльності й керування у ФОП ОСОБА_1 .

Також, відповідач вказував на те, що позивачем не було підтверджено первинними документами понесених ним витрат на придбання таких послуг для ведення своєї господарської діяльності, з поданих документів неможливо встановити взаємозв`язок придбаних послуг для здійснення комерційної діяльності й керування ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивачем не було обґрунтовано ділову мету.

Суд погоджується з такими доводами контролюючого органу, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах господарської діяльності, а не з іншими цілями.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте із визначеного в Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВЕРХВНОГО СУДУ від 23.04.2019 по справі №804/6788/14, від 03.06.2025 по справі №580/9295/23.

В даному випадку, за господарською операцією з ФОП ОСОБА_1 , позивачем витрачено кошти в розмірі 250000,00 грн. без ПДВ, за надання послуг за період з 02.11.2023 (дата заявки) по 17.11.2023 (дата складання акту приймання передачі робіт).

При цьому, у наданих актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) та звітах міститься лише найменування наданих послуг, що не дає можливості встановити обсяг проведених робіт, кількість витраченого часу, використання інформаційних матеріалів, а також ідентифікувати участь контрагентів у виконанні робіт/ наданні послуг. Подані звіти не розкривають спектр наданих послуг, які дії включали в себе послуги. При цьому, позивачем не вказано, яким чином отримані послуги стосуються господарської діяльності та не надано доказів, які підтверджували реальність здійснених операцій та факт використання отриманих послуг у власній господарський діяльності.

Суд зазначає, що наданий ФОП ОСОБА_1 звіт на 77 аркушах взагалі не містить будь-якої конкретної інформації, яка б підтверджувала здійснення аналізу діяльності ТОВ «Чернівціхлібінвест», зокрема відсутній аналіз укладених угод, дотримання порядку та строків виконання таких угод, дослідження прибутковості підприємства, дотримання вимог законодавства, тощо.

Фактично, звіт на 77 аркушах є набором загальних рекомендацій, який може бути застосований до будь-якого підприємства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що господарська операція позивача з ФОП ОСОБА_1 носить завідомо збитковий характер, а тому не може розглядатись як достатня та самосійна ділова мета (розумна економічна причина).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за наслідками судового розгляду підтверджено порушення позивачем вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, з урахуванням вимог п.44.1 п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, в частині завищення інших операційних витрат за рахунок безпідставного віднесення комплексу юридичних послуг, щодо правового аналізу діяльності клієнта, які сформовано без мети реального настання правових наслідків, що призвело до заниження рядку 02 Податкових декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до положень стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на загальну суму 250 000 гривень, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 45000 гривень.

Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень рішень від 27.06.2025 №704 та №704, суд зазначає таке.

Так, згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості ТОВ «Чернівціхлібінвест» має в користуванні:

1. земельну ділянку загальною площею 2,0086 га, за адресою Чернівецька область, м.Чернівці, вулиця Головна, земельна ділянка 223, для обслуговування виробничих будівель. Згідно Додаткового договору №1/8743 від 29.12.2022: «Чернівецька міська рада, (надалі - Орендодавець), в особі директора департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради Тимофійчука Андрія Івановича, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест», , (надалі - Орендар), в особі директора Базелюк Діани Олександрівни, яка діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цей договір про внесення змін до договору оренди землі від 31.01.2014 №8743 на земельну ділянку за адресою: м.Чернівці, вул. Головна, 223, площею 2,0086 га»;

2. земельну ділянку загальною площею 0,2885 га, за адресою Чернівецька область, м.Чернівці, вулиця вул. Маловокзальна, будинок 2-Л, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства в якості переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Строк дії договору: 5 років, дата закінчення дії: 21.03.2029.

Під час проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що на порушення п.287.3 ст.287, з урахуванням п.31.1 ст.31 ПК України, ТОВ «Чернівціхлібінвест» виникло на підставі несвоєчасного сплаченого узгодження суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю по наступним деклараціям, а саме:

№ від 16.02.2023 податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). Граничний термін сплати був 02.05.2023 натомість фактична сплата відбулась 17.05.2023, що складає 15 днів затримки в сумі 19991,15 грн.;

№ від 27.04.2023 податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). Граничний термін сплати був 02.05.2023 натомість фактична сплата відбулась 17.05.2023, що складає 15 днів затримки зі сплаченою в сумі 10042,9 грн.

Таким чином, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Чернівціхлібінвест» п.287.3 ст.287, з урахуванням п.31.1 ст.31 та п.288.7 ст. 288 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з орендної плати за землю у сумі 30034,05 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Позивач у позовній заяві не заперечує проти сплати зобов`язання з порушенням встановлених строків, проте зазначає про те, що несвоєчасна оплата зобов`язання виникла у зв`язку із недостатністю коштів на рахунку підприємства, а тому оплата проведена протягом 48 годин з моменту надходження на рахунок достатньої суми коштів.

Також, під час проведення перевірки контролюючим органом проведеним аналізом нижче зазначених податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

№ від 15.05.2023 податкова декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Граничний термін сплати - 16.05.2023, а фактична сплата відбулась 17.05.2023, що складає 2 дні затримки при виконанні оплати, сума становить 253927,93 грн.;

№ від 15.05.2023 податкова декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Граничний термін сплати - 16.05.2023, а фактична сплата відбулась 17.05.2023, що складає 2 затримки при виконанні оплати, сума встановить 127075,55 грн.

У позовній заяві позивач також не заперечує проти порушення строку виконання грошового зобов`язання, але зазначає, що відповідно до банківської виписки за рахунком за 15.05.2023 - 17.05.2023 сплата суми узгодженого зобов`язання з податку на нерухомість здійснена через 2 доби (48 годин з 16.31 15.05.2023 по 16.51 17.05.2023) після подачі податкової декларації. Зазначає, що позивачем протягом 48 годин прострочення платежу здійснювались платежі переважно до бюджету (окрім одного платежу з оплати заробітної плати, що також співпадає з оплатою ЕСВ та ПДФО).

Тобто, позивач акцентує увагу на те, що в його діях відсутній умисел невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України.

Суд зазначає, що відповідно до п.124.1 ст.124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Згідно п.124.2 ст.124 ПК України, діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Отже, пунктом 124.2 статті 124 ПК України передбачено штрафні санкції за діяння, передбачені пунктом 124.1, але ті, що вчинені умисно.

У постановах від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 160/24147/21, від 16 грудня 2024 року у справі № 520/12978/23 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, що утворюють склад правопорушення, за яке платник може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Така позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України, є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що останній мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає в тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених ПК України правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.

Відсутність в акті перевірки інформації, яка характеризує таку ознаку виявленого діяння як умисність, указує на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пунктів 124.2, 124.3 статті 124 ПК України.

Суд зазначає, що в акті камеральної перевірки лише зафіксовано виявлене контролюючим органом порушення позивачем строків сплати грошового зобов`язання і відсутні посилання на підтверджені відповідними доказами обставини, які б вказували на наявність саме такої кваліфікуючої ознаки як умисел в діях платника податків та цілеспрямоване створення ним умов, які не мали іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України.

Також, суд враховує ту обставину, що позивачем було самостійно виправлено недоліки у поданих податкових деклараціях, а сплата грошового зобов`язання проведена без тривалої затримки та одразу після надходження на банківський рахунок позивача грошових коштів, що підтверджується виписками з банківського рахунку.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що позивач не мав наміру умисно ухилитися від виконання податкового обов`язку та такий обов`язок на дату проведення перевірки був виконаний.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що до позивача наявні підстави для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України (5%), а не пункту 124.2 ст.124 ПК України (25%).

Отже, за податковим повідомленням рішенням від 27.06.2025 №704 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) сума штрафних санкції повинна складати 19050,18 грн., а за податковим повідомленням рішенням від 27.06.2025 №704 (орендна плата з юридичних осіб) 1501,71 грн.

В іншій частині сума штрафних санкцій застосована не обґрунтовано, у зв`язку з чим податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних рішень діяв частково необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест».

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що за подання до суду позовної заяви, яка є предметом судового розгляду, позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 3028,00 грн., в іншій частині сума судового збору є такою, що сплачена надмірно та стягненню з відповідача не підлягає.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1565,47 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест» (69032, м.Запоріжжя, вул.Верхня, 1, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 27.06.2025 №704, за платежем орендна плата з юридичних осіб, в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 6006,81 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 27.06.2025 №704, за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 76200,69 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівціхлібінвест» судовий збір в розмірі 1565,47 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять гривень 47 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова