Справа № 440/13360/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

. 02 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа ЗП№ 440/13360/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до Полтавського окружного адміністративного суду заяву від 29.09.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

зупинити дію рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про затвердження внесення змін до детального плану території, розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області" від 19 вересня 2025 року, прийнятого на другому пленарному засіданні позачергової XXXI сесії міської ради VIII скликання;

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Алма Оіл Груп" () та будь-яким іншим особам, що діють за його дорученням, здійснювати будь-які підготовчі та будівельні роботи (включаючи земляні, монтажні, пусконалагоджувальні) на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:003:0009, :01:002:0181, :01:002:0129.

Вказана заява обґрунтована тим, що 19.09.2025 Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, всупереч встановленим обставинам в рішенні суду у справі №440/16197/23, яке набрало законної сили, повторно прийняла рішення "Про затвердження внесення змін до детального плану території розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області" в інтересах підприємства ТОВ "Алма Оіл Груп" з посиланням на нормативно-правові акти та документи, які на момент їх прийняття і розробки суперечили чинному законодавству і актуальній містобудівній документації. Неприйняття заходів забезпечення позову призведе до створення незворотних наслідків і ситуації факту, що вже відбувся (fait accompli). На земельних ділянках ТОВ "Алма Оіл Груп" з кадастровими номерами :01:003:0009, :01:002:0181, :01:002:0129, не чекаючи на вирішення спору, вела і вестиме активні та безперервні будівельні роботи. Вже змонтовано капітальні споруди, резервуари та технологічне обладнання. Продовження будівельних робіт та монтаж обладнання на спірній земельній ділянці з кожним днем робить процес відновлення порушених прав позивача та територіальної громади не лише значно складнішим, а й практично неможливим. Якщо до моменту винесення рішення щодо суті спору завод буде добудовано та введено в експлуатацію, скасування містобудівної документації стане лише формальною, "паперовою" перемогою. Практична реалізація такого рішення, що передбачає демонтаж багатомільйонного промислового комплексу, зіткнеться з колосальним опором і затягнеться на роки, якщо взагалі буде можливим. Таким чином, судове рішення фактично буде позбавлене своєї виконавчої сили, що є прямим порушенням права на ефективний судовий захист, гарантованого статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Правова позиція про необхідність збереження існуючого становища (status quo) та запобігання знеціненню майбутнього судового рішення є усталеною. Забезпечення позову у справах про скасування рішень суб`єктів владних повноважень, які є підставою для виконання будівельних робіт, є ефективним способом запобігання ситуацій, коли на момент прийняття неможливим є відновлення порушених прав позивача. Аналогічні висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 320/9672/21 та від 11.05.2023 у справі №380/23542/21. Таким чином, вимога про зупинення дії оскаржуваного рішення та заборону будівельних робіт повністю відповідає як вимогам КАСУ, так і актуальній судовій практиці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені вище підстави є оціночними, а тому при розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно з частиною першою статті 151 згаданого Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої цієї статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Відповідні заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №640/9218/21 зазначив, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Така правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18 та ін.

У постанові від 07.04.2020 у справі №826/13413/18 Верховний Суд зазначив, що суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник у заяві зауважив, що 25.08.2025 Верховний Суд постановою залишив в силі і без змін рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №440/16197/23 за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Алма Оіл Груп", визнавши протиправним та нечинним рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про затвердження внесення змін до детального плану території, розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області" від 08.09.2023. Незважаючи на це, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області повторно прийняла рішення від 19.09.2025 "Про затвердження внесення змін до детального плану території розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області" в інтересах підприємства ТОВ "Алма Оіл Груп" з посиланням на нормативно-правові акти та документи, які на момент їх прийняття і розробки суперечили чинному законодавству і актуальній містобудівній документації.

З приводу вищезазначених доводів заявника суд вважає за доцільне зазначити, що вони на цьому етапі ще жодним чином не свідчать про очевидну протиправність рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.09.2025 "Про затвердження внесення змін до детального плану території розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області", оскільки у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає про обставини протиправності попереднього рішення Кременчуцької міської ради від 08.09.2023, які постановою Верховного Суду від 25.08.2025 у справі №440/16197/23 були виключені з мотивувальної частини судових рішень.

Так, постановою Верховного Суду від 25.08.2025 у справі №440/16197/23 касаційні скарги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛМА ОІЛ ГРУП" задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 в адміністративній справі №440/16197/23 змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог.

У постанові від 25.08.2025 у справі №440/16197/23 Верховний Суд зазначив, що визнання рішення міської ради протиправним та нечинним з підстав порушення під час голосування вимог Регламенту, які могли вплинути на його зміст, виключає можливість оцінки такого рішення по суті, оскільки передбачає, що відповідач може повернутись до прийняття такого рішення з дотриманням вимог Регламенту.

Тобто, з викладеного слідує, що задоволення позовних вимог у справі №440/16197/23 шляхом визнання протиправним та нечинним рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про затвердження внесення змін до детального плану території, розташованої в Північному промвузлі міста Кременчука Полтавської області" від 08.09.2023 було обґрунтоване та мотивоване саме порушенням міською радою при його прийнятті вимог Регламенту, а не з якихось інших причин. І розгляд цього питання повторно у відповідності до Регламенту жодним чином не робить його незаконним з підстав, які Верховним Судом виключені з мотивувальної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 в адміністративній справі №440/16197/23.

Посилання заявника на те, що неприйняття заходів забезпечення позову призведе до створення незворотних наслідків, оскільки на земельних ділянках ТОВ "Алма Оіл Груп" з кадастровими номерами :01:003:0009, :01:002:0181, :01:002:0129 продовжуватиме вести активні та безперервні будівельні роботи, що зробить у подальшому процес відновлення порушених прав заявника та територіальної громади не лише значно складнішим, а й практично неможливим, є лише його припущеннями, які не підтверджені жодними належними документами доказами.

Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено належними та достатніми доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі, жодних доказів, у розумінні статей 73-76 КАС України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а також того, що відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

З урахуванням викладеного, у суду наразі відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

А тому, у задоволенні вказаної заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 153, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Чеснокова