Справа № 380/18519/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської міської ради (далі відповідач-1), Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі відповідач-2), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо не включення до діючого Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ФОП ОСОБА_1 та зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові шляхом включення до діючого (станом на момент набранням судовим рішенням законної сили та його виконання) Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 , або за іншою адресою в межах Франківського району міста Львова, яка є найбільш територіально наближеною до попереднього місця розташування тимчасової споруди, із зазначенням її власника ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними і скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» № 1042 від 06.08.2024 в частині демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог зазначила, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність, використовуючи тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору Ф-1471-17 від 15.11.2017, на праві тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, укладеного з Управлінням комунальної власності, Паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 21.05.2018. Повідомила, що ухвалою Львівської міської ради № 3417 від 17.05.2018 року «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» термін користуванням майном був продовжений до 31.12.2019. Зазначила, що 06 серпня 2024 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі. Вище зазначеним рішенням виконавчий комітет вирішив демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди у Франківському районі для здійснення підприємницької діяльності, в тому числі за по АДРЕСА_2 . Позивачка стверджує, що відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку № 244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється. Позивачка вважає, що для продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах не вимагається від суб`єкта підприємницької діяльності вчинення будь-яких додаткових дій. Таким чином Львівська міська рада безпідставно не включила тимчасову споруду позивачки до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові. Стверджує, що допущена Львівською міською радою бездіяльність щодо не включення до діючого Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_2 , яка належить позивачу, є протиправною. Тому позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 04.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 18.09.2024 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 18.11.2024 заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним і скасування рішення задоволено.

Зупинено дію рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06 серпня 2024 року № 1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» в частині знесення тимчасової споруди по АДРЕСА_2 (суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 ).

Ухвалою суду від 11.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження.

Від Виконавчого комітету Львівської міської ради на адресу суду надійшли письмові пояснення (вх. № 74791 від 08.10.2024) у яких проти позову заперечив. Вказав, що згідно з п. 6 ухвали Львівської міської ради № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» від 26.12.2019, суб`єкти підприємницької діяльності, тимчасові споруди яких не увійшли до Комплексної схеми, до 01.02.2020 вправі були подати звернення з обґрунтуванням необхідності включення у Комплексну схему на розгляд робочої групи, створеної розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 № 611. За наявності обґрунтованих висновків робочої групи за результатами розгляду таких звернень управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування здійснювало підготовку відповідного проекту ухвали до 31.03.2020. Стверджує, що у визначений Львівською міською радою час позивач був вправі подати на розгляд робочої групи звернення з обґрунтуванням щодо включення у Комплексну схему належної їй тимчасової споруди. А відтак листом № З-Ю-1476-006 від 14.01.2020 позивач скористався своїм правом на звернення по даному питанню, але Львівська міська рада не вважає дане звернення обґрунтованим. Щодо зобов`язання Львівської міської ради внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові шляхом включення до діючого Переліку ТС для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові вказав, що такі повноваження є дискреційними повноваженнями відповідача. Стверджує, що ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» затверджено Перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові. Але дана тимчасова споруда не входить до вказаної схеми, отже у позивача немає права на її розміщення. Тому вважає, що рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 1042 від 06.08.2024 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» прийнято уповноваженим на це органом та є обов`язковим до виконання, не може бути протиправним і порушувати законні права та інтереси позивача, оскільки у нього відсутні дозвільні документи, які б підтверджували правомірність використання земельної ділянки комунальної власності для розміщення тимчасової споруди. Просив у задоволенні позову відмовити.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 18.09.2024 надіслано відповідачу Львівській міській раді засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву Львівська міська рада станом день розгляду справи не скористалася, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Позивачка здійснювала підприємницьку діяльність, використовуючи тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору Ф-1471-17 від 15.11.2017р., на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, укладеного з Управлінням комунальної власності, Паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 21.05.2018.

Ухвалою Львівської міської ради № 3417 від 17.05.2018 року «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» термін користуванням майном був продовжений до 31.12.2019.

За результатами засідання 12.12.2023 робоча група, утворена розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019 № 611 «Про утворення робочої групи для врегулювання ситуації, яка склалася з тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності, розміщеними на території м. Львова», ухвалила: відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у включенні її тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 , до, переліку тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова».

06 серпня 2024 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі, яким вирішено демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди у Франківському районі для здійснення підприємницької діяльності, в тому числі за по АДРЕСА_2 .

Не погодившись із бездіяльністю Львівської міської ради щодо не включення до діючого Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ФОП ОСОБА_1 , а також із рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» № 1042 від 06.08.2024 в частині демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_2 , позивачка звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувається таким.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з пунктом 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання про встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» система благоустрою населених пунктів включає:

1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Стаття 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів у розумінні частини першої статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Режим використання об`єктів благоустрою визначено статтею 14 згаданого Закону, яка передбачає, що такі об`єкти використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до згаданого Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. ТС для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок № 244).

Згідно з пунктом 1.3 Порядку № 244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

У пункті 1.4 Порядку № 244 визначено, що схема розміщення ТС - графічні матеріали, виконані на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 суб`єктом господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, які відображають розміщення ТС із прив`язкою до місцевості (будівлі, споруди, інженерні мережі тощо), планувальними обмеженнями та зазначенням заходів щодо благоустрою та озеленення прилеглої території (розташування квітників, під`їздів, урн, влаштування дорожнього покриття або мощення фігурними елементами тощо);

Згідно з пунктами 2.1, 2.10, 2.17, 2.18, 2.20, 2.23, 2.29 Порядку № 244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. 2.10. Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Строк дії паспорта прив`язки ТС визначається органом з питань містобудування та архітектури відповідної ради або районної державної адміністрації з урахуванням строків реалізації положень містобудівної документації на місцевому рівні. Продовження строку дії паспорта прив`язки ТС здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки ТС органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки ТС. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Відповідно до п. 2.2 Порядку № 244 замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Пункт 2.4 Порядку № 244 передбачає, що для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам відповідний комплект документів направляється до органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

Зі змісту зазначених норм права випливає, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема організацію, нормування та здійснення контролю, у тому числі самоврядного, у сфері благоустрою населених пунктів. У свою чергу, правове регулювання у сфері благоустрою передбачає, зокрема затвердження правил благоустрою населених пунктів, а також затвердження місцевих програм, технічної документації з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо). За своєю юридичною природою перелік тимчасових споруд, призначених для здійснення підприємницької діяльності, комплексні схеми розміщення тимчасових споруд є актами нормування у сфері благоустрою, розробка та затвердження яких входить до повноважень відповідної місцевої ради на підставі пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України".

Ухвалою Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015 затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові (далі Положення № 4526).

В пункті 1.3 Положення № 4526 наведено основні терміни, які використовуються у цих правилах. Так, самовільно встановлена ТС тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки ТС.

Згідно з пунктом 2.1 Положення № 4526 (зі змінами та доповненнями) розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.

Пунктами 3.1 та 3.3 Положення № 4526 встановлено, що з метою отримання листа про можливість подальшого розміщення тимчасової споруди для укладення договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою фізична особа підприємець або юридична особа особисто через уповноважений орган чи особу або поштовим відправленням звертається у Центр надання адміністративних послуг м. Львова із письмовою заявою встановленої форми на ім`я начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування про можливість подальшого розміщення тимчасової споруди.

Заява та документи, що додаються до неї, приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату та номер їх реєстрації. Заява та документи, що додаються до неї, засвідчені підписом адміністратора Центру надання адміністративних послуг м. Львова, у день реєстрації заяви або наступного робочого дня передаються в управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування.

Аналіз наведених вище правових норм в контексті спірних правовідносин дає підстави суду дійти до таких висновків. Встановлення тимчасової споруди здійснюється на підставі паспорта прив`язки, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури. У разі закінчення строку дії паспорта прив`язки продовження такого строку здійснюється за заявою замовника органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки тимчасової споруди. При цьому, законодавством не визначено підстав для відмови у продовженні строку дії паспорта прив`язки, за умови відповідності місця розташування тимчасової споруди містобудівній документації та документації з благоустрою населеного пункту. Наявність діючого паспорта прив`язки є підставою для включення тимчасової споруди до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Львова.

Суд встановив, що позивачці 21.05.2018 виданий паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 , відтак вказана тимчасова споруда не вважається самовільно встановленою.

Водночас суд враховує, що термін дії паспорта прив`язки від 21.05.2018 закінчився 31.05.2018. Позивачкою не надано доказів звернення до відповідачів з заявою про продовження його дії на новий строк. Таким чином, цей документ не міг бути підставою для доповнення Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові на підставі заяви позивачки, оскільки втратив чинність.

З цих підстав суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не включення спірної споруди позивачки до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та зобов`язання вчинити такі дії.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 1042 від 06.08.2024 суд враховує таке.

Як вже зазначалось вище Ухвалою Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015 затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Розділом 7 цього Положення передбачений порядок демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Пунктом 7.1 Положення № 4526 визначено перелік тимчасових споруд, які підлягають демонтажу згідно з цим порядком. Зокрема, демонтажу підлягають тимчасові споруди:

- для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і суб`єкту господарювання відмовлено у його продовженні.

- самовільно встановлені.

- зовнішній вигляд яких не відповідає виданому паспорту прив`язки або погодженому проекту та суб`єкту господарювання мотивовано відмовлено у внесенні змін до паспорту прив`язки чи проекту.

- розміщені з порушенням вимог пунктів 2.5 та 2.6 цих Правил.

Згідно з пунктами 7.3 7.8 Положення № 4526 (в первинній редакції) було передбачено, що при виявленні ТС, зазначених у пунктах 7.1.1-7.1.4, складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована ТС, приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін.

Акт обстеження підписують представники районної адміністрації, комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» та власник ТС.

У разі, якщо власник відмовляється від підписання або від участі в обстеженні копія акта скеровується йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Розпорядження районної адміністрації про демонтаж ТС надсилається суб`єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу ТС у термін до 1 місяця.

Відключення ТС від інженерних мереж проводять експлуатуючі організації цих мереж протягом 10 робочих днів з моменту отримання рішення відповідної районної адміністрації про демонтаж ТС після розірвання угод з вилученням приладів обліку.

У разі невиконання власником ТС вимог пункту 7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж ТС, встановленої з порушенням цих Правил.

Таким чином, Розділом 7 Положення № 4526 визначено, що демонтаж тимчасових споруд здійснюється за розпорядженнями районних адміністрацій власниками таких тимчасових споруд. У разі добровільного невиконання таких розпоряджень районних адміністрацій, примусовий демонтаж тимчасових споруд проводиться за рішенням суду.

Згодом ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» (далі ухвала № 6107) внесено зміни до Положення № 4526.

Зокрема, згідно з пунктом 7.8 ухвали № 6107 замінено пункти 7.3 7.8 Положення №4526 пунктами 7.3 7.7 та викладено їх у такій редакції:

« 7.3. При виявленні ТС, зазначених у підпунктах 7.1.1 7.1.4, уповноважена особа районної адміністрації, на території якої розташована ТС, за участю представників комунального підприємства Адміністративно-технічне управління, власника ТС, у разі наявності відомостей щодо такої особи, складають акт про дотримання вимог законодавства при розміщенні тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (надалі акт про дотримання вимог) у чотирьох примірниках та протокол про адміністративне правопорушення.

Уповноважена особа районної адміністрації на підставі оформленого акта про дотримання вимог надає особисто (або надсилає цінним листом) власнику (користувачу) ТС, у разі наявності відомостей щодо такої особи, вимогу про демонтаж незаконно встановленої ТС у 10-денний термін разом з примірником акта про дотримання вимог.

Один примірник акта та вимоги про демонтаж із зазначенням наслідків її невиконання наклеюється на ТС та здійснюється фотофіксація ТС. На фотографії має бути чітко і розбірливо видно інформацію про номер і дату складання вимоги про демонтаж та акта про дотримання вимог.

Вимога про демонтаж та матеріали фотофіксації оприлюднюються на сайті Львівської міської ради.

7.4. Якщо власника не встановлено, або якщо власник (користувач) відмовився добровільно демонтувати ТС, районна адміністрація скеровує примірник акта, вимоги про демонтаж, матеріали фотофіксації в управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування для підготовки рішення виконавчого комітету про демонтаж.

7.5. У рішенні виконавчого комітету визначається:

7.5.1. Уповноважена особа на виконання демонтажу ТС.

7.5.2. Терміни демонтажу ТС та місце зберігання демонтованої ТС.

7.5.3. Призначення відповідальних осіб за відновлення благоустрою з визначенням термінів виконання робіт з відновлення благоустрою.

7.6. Проведення робіт з демонтажу ТС здійснюється у такому порядку:

7.6.1. До початку здійснення робіт з демонтажу уповноважена особа для відключення ТС від інженерних мереж доводить до відома відповідні експлуатуючі організації вищезазначене рішення виконавчого комітету про демонтаж.

7.6.2. Демонтаж ТС уповноважена особа здійснює у присутності представників районної адміністрації. У разі необхідності уповноважена особа залучає представників державних органів, міських служб та організацій, Львівського комунального підприємства «Львівсвітло», Львівського комунального підприємства «Муніципальна варта», правоохоронних органів тощо.

7.6.3. Під час демонтажу ТС складаються такі документи:

7.6.3.1. Акт проведення демонтажу, де зазначаються дата, час, підстава демонтажу, присутні під час демонтажу особи, відмітка про присутність власника/користувача ТС під час процедури демонтажу, а також опис ТС, що демонтується (зноситься): геометричні розміри, матеріал, наявність підключення до мереж електро- та водопостачання і перелік візуально виявлених недоліків, пошкоджень.

7.6.3.2. Фото місця розташування ТС до та після проведення демонтажу з прив`язкою до місцевості.

7.6.3.3. Акт опису майна, що знаходиться у ТС на момент демонтажу або акт про відсутність такого майна.

Акт проведення демонтажу та акт опису майна складається у 3-х примірниках та підписується особами, які брали участь у демонтажу.

7.6.4. Якщо розмір, вага, конфігурація тощо тимчасових споруд не дозволяє провести демонтаж та евакуацію у цілісному стані, уповноважена на виконання демонтажу особа проводить розділення тимчасової споруди на конструктивні елементи, про що зазначається в акті проведення демонтажу.

7.6.5. Один примірник акта проведення демонтажу залишається в уповноваженої особи, другий примірник уповноважена особа надсилає в управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування. Третій примірник вручається власнику ТС (у разі його встановлення) або надсилається йому поштою цінним листом.

7.6.6. Після складання акта проведення демонтажу, ТС демонтується і перевозиться на майданчик тимчасового зберігання та передається відповідальній особі під розписку.

7.7. Власник ТС має право повернути ТС та майно, що знаходилось в ній на момент демонтажу. Для цього він повинен надати такі документи:

7.7.1. Заяву про повернення ТС з описом майна, що було в ній на момент демонтажу.

7.7.2. Квитанцію про сплату вартості проведених робіт з демонтажу, витрат, пов`язаних зі зберіганням ТС та майна, що перебувало в ній на момент демонтажу, а також витрат з відновлення об`єкта благоустрою».

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/2335/20 визнано протиправним та нечинним підпункт 7.8 пункту 7 ухвали Львівської міської ради № 6107.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020 апеляційну скаргу Львівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 380/2335/20 без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.01.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 380/2335/20.

Таким чином, на момент прийняття Виконавчим комітетом Львівської міської ради оскаржуваного рішення № 1042 від 06.08.2024 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» діяла первинна редакція Положення № 4526, якою передбачено, що демонтаж тимчасових споруд здійснюється за відповідною процедурою на підставі розпорядження районної адміністрації власником тимчасової споруди. У разі добровільного невиконання такого розпорядження примусовий демонтаж тимчасової споруди проводиться на підставі рішення суду.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що Виконавчий комітет Львівської міської ради не уповноважений приймати рішення про демонтаж тимчасових споруд, а тому рішення № 1024 від 06.08.2024 в оскаржуваній частині прийняте відповідачем-2 з перевищенням повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, визначеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 1042 від 06.08.2024 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» в частині пунктів 1.6 та 4.1.6, які стосуються позивачки, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі» № 1042 від 06.08.2024 в частині демонтажу тимчасової споруди на вул. Володимира Великого, 91 у м. Львові (пункти 1.6 та 4.1.6).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.