Справа № 500/4135/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4135/25

03 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування з 29.04.2024 по 20.05.2024 з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування з 29.04.2024 по 20.05.2024 з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 30.07.2023 по 18.07.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби, позивач 12.11.2023 отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми № 5313 від 20.12.2023. Внаслідок зазначеної травми та її наслідків, позивач перебував на стаціонарному лікуванні. На думку позивача, відповідач не здійснив йому виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, пропорційно періоду перебування на лікуванні з 29.04.2024 по 20.05.2024, що й слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень представник вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 132 від 01.05.2024 матроса призваного під час мобілізації направлено до Тернопільської обласної клінічної лікарні з метою проходження військово-лікарської комісії. Постановою від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Отже підставою для виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 є наказ командира військової частини, з причиною направлення саме на стаціонарне лікування за наслідками отриманого поранення. В той же відповідно до виписки № 180 з медичної карти амбулаторного (що підкреслено безпосередньо лікарем) хворого, позивач проходив амбулаторне лікування у спірний період з 29.04.2024 по 20.05.2024 в Тернопільський комунальній міській лікарні № 2, що не є медичним закладом до якого було направлено позивача. Відповідно до викладеного вище вважає що позивачем не доведено жодних протиправних дій з боку відповідача (арк. справи 19 - 24).

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 15.07.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 15.07.2025 доставлено відповідачу через електронний кабінет 15.07.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 03.10.2025 продовжено процесуальний строк розгляду справи на період воєнного стану з урахуванням розумних строків розгляду, як це передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 30.07.2023 по 18.07.2024 проходив війсбкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем та підтверджено відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 (арк. справи 8 - 10).

Під час проходження військової служби, позивач 12.11.2023 отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми № 5313 від 20.12.2023 (арк. справи 11).

Відповідно до вказаної довідки травма включає: "Множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення лівої щоки, середньої третини лівого плеча, лівого передпліччя, лівої половини грудної клітки, лівої сідниці, середньої третини лівого стегна, нижньої третини правого стегна. Сторонні тіла (уламки) лівого стегна та правого стегна". За обставини: 12.12.2023 в результаті ворожого обстрілу противника в районі н.п. Іванівка, Херсонської області.

Внаслідок зазначеної травми та її наслідків, позивач перебував на лікуванні протягом наступних періодів:

- відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7901 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.11.2023 по 15.12.2023, з діагнозом: "Стан після МВТ (09.11.2023). Множинні вогнепальні осколкові поранення лівої щоки, с/3 лівого плеча, лівого передпліччя, лівої половини грудної клітки, лівої сідниці, с/3 лівого стегна, н/3 правого стегна. Сторонні тіла (уламки) лівого стегна та правого стегна. Посттравматична контрактура правого колінного суглоба" (арк. справи 11);

- відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 180 перебував на амбулаторному лікуванні з 29.04.2024 по 20.05.2024, з діагнозом: "Стан після МВТ 12.11.2023. Множинні вогнепальні, осколкові, сліпі поранення лівої щоки, с/3 лівого плеча, лівого передпліччя, лівої половини грудної клітки, лівої сідниці, с/3 лівого стегна, н/3 правого стегна). Сторонні тіла обох стегон та ін." (арк. справи 11 зворот).

У зв`язку з захистом інтересів позивача, адвокатом Мандриком В.В., було надіслано заяву від 11.03.2025 до в/ч НОМЕР_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування з 14.11.2023 по 15.12.2023 та з 29.04.2024 по 20.05.2024 (арк. справи 12).

За результатами розгляду вищевказаної заяви, відповідачем листом від 21.04.2025 № 4514/ОКп повідомлено, що матросу резерву ОСОБА_1 додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікування після отриманого поранення пов`язаного з захистом Батьківщини згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачена в повному обсязі за період лікування з 13.11.2023 по 30.11.2023 та за період лікування з 01.12.2023 по 15.12.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.01.2024 № 34. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 26.06.2018 № 260 (із змінами) "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" грошове забезпечення після чотирьох місяців (але не більше ніж за дванадцять місяців поспіль) безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про продовження тривалого лікування (пункт 6.13 глави 6 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 420 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 № 1109 від 1109/15800)). Висновок військово-лікарської комісії про необхідність продовження довготривалого лікування ОСОБА_1 , понад встановлений термін, до стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не надходив. Відповідно до розділу І пункту 15 грошове забезпечення не виплачується: за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2024 № 132 матрос запасу ОСОБА_1 в період з 29.04.2024 по 20.05.2024 перебував у шпиталі з метою проходження медико-соціальної експертної комісії. Виходячи з вищевикладеного нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період його лікування здійснювалось згідно з чинним законодавством з відповідними змінами, що діяли і діють у відповідний період нарахування грошового забезпечення в повному обсязі (арк. справи 13).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати йому додаткової винагороди, звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд, враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Пунктом 11 розділу XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (пункт 12 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" пункт 1 постанови доповнено, в тому числі, абзацом такого змісту: "Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії".

З аналізу наведених норм Постанови № 168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Так, відповідно до матеріалів справи, зокрема, Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7901 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 14.11.2023 по 15.12.2023, з діагнозом: "Стан після МВТ (09.11.2023). Множинні вогнепальні осколкові поранення лівої щоки, с/3 лівого плеча, лівого передпліччя, лівої половини грудної клітки, лівої сідниці, с/3 лівого стегна, н/3 правого стегна. Сторонні тіла (уламки) лівого стегна та правого стегна. Посттравматична контрактура правого колінного суглоба".

Відтак, за період перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення пов`язаного з захистом Батьківщини згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" позивачу виплачена в повному обсязі за період лікування з 13.11.2023 по 30.11.2023 та за період лікування з 01.12.2023 по 15.12.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.01.2024 № 34, що не є спірним у даних правовідносинах.

Однак, як встановлено судом та підтверджено доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2024 № 132 матрос запасу ОСОБА_1 направлений у шпиталь з метою проходження медико-соціальної експертної комісії.

При цьому, відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (що підкреслено безпосередньо лікарем) хворого № 180 позивач проходив амбулаторне лікування у спірний період з 29.04.2024 по 20.05.2024 в Тернопільський комунальній міській лікарні № 2.

Суд звертає увагу, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами того, що за спірний період з 29.04.2024 по 20.05.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в розумінні пункту 1 Постанови № 168.

Відтак, встановленні судом фактичні обставини свідчать про відсутність у позивача права на передбачену Постановою № 168 додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень за час перебування на амбулаторному лікуванні за період з 29.04.2024 по 20.05.2024.

З огляду на наведене, суд не встановив протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на амбулаторному лікуванні з 29.04.2024 по 20.05.2024.

Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до переконання що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено. Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

Згідно частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.