Справа № 520/2050/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Справа № 520/2050/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач-1), яка полягає у ненадання відповіді протягом 5 робочих днів, на адвокатський запит, адвоката Хоміча А.А., поданого в інтересах ОСОБА_1 за вих. №4-аз від 03.01.2025, відправленого у поштовому відправлені 005, яке отримано відповідачем 07.01.2025 (вимога-1);

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-2) щодо невнесення в електронний військово-обліковий документ, наявних в нього даних про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з військового обліку (вимога-2);

- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-3), в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо направлення повістки №1671821 від 03.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для явки для уточнення даних в м. Корець Рівненської областіол, який мешкає з 2012 року в м. Харкові та належним чином знявся з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 (вимога-3);

- зобов`язати відповідачів привести у відповідність дійсним обставинам військово-облікові документи ОСОБА_1 шляхом внесення в електронний військово-обліковий документ, дані про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у 2019 році, з військового обліку, а саме зазначити у графі електронного військово-облікового документу дані з паперового військово-облікового документу а саме: 26 вересня 2019 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі ст. 37 п. 6 п.п.6 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу (як раніше засуджений за скоєння тяжкого злочину) (вимога-4).

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26.09.2019 звернувся до відповідача-2 із заявою про виключення із військового обліку, у зв`язку із тим, що мав судимість за вчинення тяжкого злочину. Надалі, у липні 2024 року звернувся із заявою до відповідачів про виключення з військового обліку. 01.08.2024 отримав відповідь від відповідача-3 про те, що позивач виключений з військового обліку 26.09.2019. Відповідь від відповідача-1 та -2 не надійшла. У зв`язку із тим, 05.12.20254 представник позивача направлено адвокатський запит до відповідача-2 та отримано відповідь, що позивач не перебуває на військовому обліку. 03.01.2025 представник позивача направив адвокатський запит до відпоаідача-1 про внесення даних до відповідних реєстрів при виключення позивача, однак відповіді не отримав в порушення вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 13.01.2025 позивач отримав повістку про виклик до відповідача-3 з метою уточнення даних. Надалі установлено, що інформації про виключення позивача із реєстру Резерв+ відсутня. Н7авордить аргументи про те, що на підставі ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ, тобто до внесення змін Законом №3633-IX від 11.04.2024, виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які: … 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Отже у відповідача були в наявності підстави для виключення позивача з військового обліку на підставі п. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ в редакції на час звернення. Просить позов задовольнити.

Відповідачем-2 не подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що у відповідності до п. 4 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції від 11.04.2024) позивач не має права на виключення із військового обліку з підстави, яка ним наведена. У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог пред`явлених до відповідача-2.

Відповаідачами-1 та -2 не подано до суду відзиви, які б містили заперечення на позов.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача-2. Наводить пояснення про те, що дія Законі у редакції від 11.04.2024 не поширює свою дію на позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України.

26 серпня 2019 року позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі пп 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу (які раніше засуджені за скоєння тяжкого злочину). Дані обставини установленого із копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

У липні 2024 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

01.08.2024 року надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 №01/3/4099 від 25.07.2024, у якій зазначено, що він виключений з військового обліку 26.09.2019, і з метою внесення відповідних змін в єдиному реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів рекомендовано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

У зв`язку з неотриманням відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_11 , адвокат Хоміч А.А. 05.12.2024 року подав особисто адвокатський запит №196-тцк до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

07.12.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_11 надійшла відповідь №3027/ВВ05 на адвокатський запит, у якій зазначено, що за наявними обліками ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_11 , у зв`язку з чим відсутні можливості щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, рекомендовано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_12 за місцем реєстрації для вирішення питання по суті.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 03.01.2025 за вих. №4-аз адвокат Хоміч А.А. подав відповідний адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_12 щодо внесення даних до відповідних реєстрів про виключення ОСОБА_1 .

Зазначений адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_12 отримав 07.01.2025, проте відповіді, в порушення ст. 24 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність на даний момент не надав.

13.01.2025 об 18:30 на поштовому відділенні №61082 в м. Харкові ОСОБА_1 особисто отримав повістку №1671821 від 03.01.2025, яку відправлено листом 564 ІНФОРМАЦІЯ_13 ( ОСОБА_2 ) з вимогою з`явитися за адресою АДРЕСА_2 з метою уточнення даних.

15.01.2025 поштовим відправленням адвокат Хоміч А.А. у вигляді адвокатського запиту вих. №11-аз - повідомив 5-му відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_2 ) про поважні причини неявки та надав підтверджуючі документи щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, а також попросив повідомити про можливість проведення у базах (оберіг, резерв+ та інших) та в електронному військовообліковому документі даних про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.

22.01.2025 адвокатський запит вих.№11-аз від 15.01.2025, адвоката Хоміча А.А. вручено ІНФОРМАЦІЯ_5 (Корець). Проте відповідь не надходила.

Відповідно до відомостей з військово-облікового документу Резерв+ ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , категорія обліку військовозобов`язаний, відстрочка та підстави зняття/виключення відомості відсутні.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 грудня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

В подальшому воєнний стан продовжений указами Президента України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 9 ст. 14 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, крім іншого: зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 90 ККУ строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

До строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Якщо невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, то строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання (основного та додаткового). Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 вказаного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом положень п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

У абз. 3 п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Відтак до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку.

Відповідно до пункту г ч. 5 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 14.10.2003) виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, який набрав чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України № 2232-ХІІ викладено в новій редакції.

Редакція статті 37 Закону України № 2232-ХІІ, яка є чинною з 18.05.2024, вже не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку військовозобов`язаних, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Вирішуючи спір, суд відхиляє доводи позивача, які ґрунтуються на тому, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із тим, що підлягає виключенню з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки станом на 2024 рік позивач в відповідності до ст. 89 ККУ вважається таким, що не має судимості, адже термін після засудження сягає більше п`ятнадцяти років.

Зокрема, суд виходить із того, що кримінальна відповідальність, будучи одним із видів юридичної відповідальності, є формою реалізації охоронних кримінально-правових відносин, пов`язаних зі скоєнням злочину. Юридичними фактами, що породжують вказані відносини і цим зумовлюють кримінальну відповідальність особи, є: а) суспільно небезпечна поведінка особи, яка порушує певні кримінально-правові норми; б) наявність обвинувального вироку суду, в якому ця поведінка визнана конкретним злочином; в) вступ даного вироку в законну силу.

Основною ж формою кримінальної відповідальності є покарання, що являє собою встановлений законом комплекс правових обмежень, в яких виявляються властивості покарання. Ці властивості включають не тільки призначення судом конкретного виду і розміру покарання, а й умови відбування покарання та умови звільнення від нього. Юридичним фактом, який припиняє кримінально-правові відносини і відповідно свідчить про повну реалізацію кримінальної відповідальності, є відсутність в особи (як правило, погашення чи зняття) судимості за скоєний нею злочин.

У Кримінальному кодексі України інститут судимості регулюється окремим розділом, що тільки підкреслює його важливість.

У ст. 88 КК України зазначено, що особа визнається судимою з дня набрання законної сили обвинувальним вироком до погашення або зняття судимості. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Таким чином, судимість на законодавчому рівні розглядається у площині певного статусу та конкретного строку перебування у цьому статусі особи.

З точки зору право реалізаційних процесів в кримінальному праві судимість особи, яка визнана винною у вчиненні злочину й відбула відповідний вид покарання, є завершальним етапом реалізації щодо вказаної особи кримінальної відповідальності. У цей період особа, яка має судимість зазнає різноманітні за обсягом обмеження прав і свобод, що передбачені нормами різних галузей права і застосовуються під час усього або частини строку, протягом якого зберігаються правові наслідки судимості, але не входять до змісту призначеного їй виду покарання.

Визначення дефініції погашення судимості як таке в законі відсутнє.

У постанова ККС ВС від 27.09.2018 у справі № 647/1831/15-к наведено висновок, згідно з яким припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Отже, посилання в адміністративному позові на те, що позивач раніше притягувався до кримінальної відповідальності неспроможне, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.

З огляду на вищевикладене, відповідачем-2 не допущено протиправної бездіяльності щодо невнесення в електронний військово-обліковий документ позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку на підставі п.5 п.п. г абзацу 4 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції на момент виключення позивача з військового обліку), а відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідачів внести дані до в електронний військово-обліковий документ позивача відомості про виключення його з військово обліку, а тому у позовних вимог-2 та -4 необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги-3 суд прийшов наступного з огляду на таке.

Суд установив, позивачу відповідачем-3 направлено повістку від 03.01.2025 № 1671821 для явки з метою уточнення даний військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі по тексту Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Отже, вказаним Порядком № 560 уточнено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки може викликати особу для взяття на військовий облік, уточнення її персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Тобто приписами Порядку № 560 закріплено, що повісткою особа може викликатися для уточнення її персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

В той же час, суд звертає увагу, що повістка являється засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, то воно не створює, припиняє чи змінює будь-яких правовідносин, тобто між даними особами не існує публічно-правового спору, що, в свою чергу, виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що у позовній вимозі щодо неправомірності дій відповідача-3 відносно направлення повістки позивачу для явки з метою уточнення даний необхідно відмовити, адже направлення повістки на виконання законодавства з питань військового обов`язку та вручення позивачу такої, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, яке не може бути предметом розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Іншим доводам сторони позивача, які стосуються цієї позовної вимоги суд не надає оцінки та аналізу з огляду на викладене.

Щодо позовної вимоги-1 суд прийшов наступного.

Суд повторно відмічає, що представник позивача звернувся 03.01.2025 із адвокатським запитом до відповідача-1, однак відповіді у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не отримав у строки установлені законом.

Будь-яких доказів від відповідача-1 про розгляд та надання відповіді на адвокатський запит у строки установлені законом суду не надано.

Статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №5076 адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Частиною другою статті 24 Закону №5076 передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №5076 відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідач не надав суду доказів направлення та вручення представнику позивачу відповіді на адвокатський запит від 03.01.2025.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач-1 належним чином не дотримав вимог статті 24 Закону №5076-VI при розгляді запиту адвоката Хоміча А.А. від 03.01.2025 № 4-аз, а тому з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача позовні вимоги належить задовольнити у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатський запит від 03.01.2025 та зобов`язання відповідача надати відповідь на адвокатський запит від 03.01.2025 № 4-аз, шляхом надання запитуваної інформації.

Суд також враховує інші аргументи та доводи позивача, зазначені у позові, однак зауважує, що вони не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах, оскільки встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане вище та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача-1 на користь позивача стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Аодміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненадання відповіді на адвокатський запит адвоката Хоміч Артема Анатолійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 від 03.01.2025 № 4-аз.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_14 надати відповідь на адвокатський запит Хоміч Артема Анатолійовича від 03.01.2025 № 4-аз, шляхом надання запитуваної інформації.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_15 , місцезнаходження АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_16 , місцезнаходження АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_14 , місцезнаходження АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 02.10.2025.

Суддя М. І. Садова