Справа № 280/438/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/438/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/438/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), яка полягає у нездійсненні мені виплати додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року в сумі 350 000 (триста п`ятдесяти тисяч) гривень та одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в розмірі 37 576 (тридцять сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень.

- стягнути на мою користь з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260, в сумі 350 000 (триста п`ятдесяти тисяч) гривень за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року та одноразову грошову допомогу відповідно до частини 2 етапі 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в розмірі 37 576 (тридцять сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 27.09.2022, під час виконання бойового завдання по відбиттю збройного нападу ворога в районі населеного пункту Спірне Донецької області, внаслідок обстрілу артилерії та танка Збройних сил Російської Федерації, позивач отримав тяжке поранення, у зв`язку з чим до 15 квітня 2023 року перебував на лікуванні та реабілітації, пов`язаних з тяжким пораненням, в різних медичних закладах країни. Однак всупереч вимог чинного законодавства відповідачем за час лікування та реабілітації (відпусток), пов`язаних з отриманим пораненням, виплати (складові грошового забезпечення) позивачу здійснював не у повному обсязі, а саме: додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць) не виплачена за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року, коли позивач перебував на лікуванні та реабілітації (відпустках), пов`язаних з отриманим пораненням, загальний розмір якої становить 350 000,00 грн.: - січень 2023 р. - 100 000,00 грн., лютий 2023 р. - 100 000,00 грн., березень 2023 р. - 100 000,00 грн., 15 днів квітня 2023 р. - 50 000,00 грн. Також позивач зазначає, що в порушення положень Порядку №975 відповідачем не було підготовано відповідного висновку та не проведено виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з частковою втратою працездатності внаслідок отриманого поранення у визначеному законодавством розмірі, яка на час виникнення спірних правовідносин становила 37576,00 грн. Відтак, з урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 у період з 01 січня по 15 квітня 2023

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року за весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та за час перебування позивача у відпустці для лікування після поранення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що словосполучення: «перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого» передбачає таку обов`язкову умову для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 т. грн як безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Враховуючи обставини справи, що було встановлено судом під час розгляду справи, безперервне лікування поранення позивача та надана відпустка закінчилося 17.02.2023, а тому позивач не має права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 т. грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у періоди повторного лікування та перебування у повторних відпустках.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з липня 2022 року перебуває на військовій службі в Збройних Силах України за контрактом (а.с. 22-25).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України за №130 (по стройовій частині) від 10 травня 2022 року, позивача було зараховано до списків особового складу цієї військової частини на всі види забезпечення на посаду номера обслуги 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону, із встановленням окладу за посадою 2820 гривень на місяць та виплатою щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 166% посадового окладу і надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 44).

27 вересня 2022 року, під час виконання бойового завдання по відбиттю збройного нападу ворога в районі населеного пункту Спірне Донецької області, внаслідок обстрілу артилерії та танка Збройних сил Російської Федерації, позивач отримав тяжке поранення (а.с. 26), у зв`язку з чим до 15 квітня 2023 року перебував на лікуванні та реабілітації, пов`язаних з тяжким пораненням, в різних медичних закладах країни.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2022 року № 3046 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 27 вересня 2022 року позивач одержав «МВТ (мінно-вибухову травму). Відкритий перелом 1,2 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщення. Дефект кісткової тканини. Відкритий перелом основної фаланги 1.2 пальців лівої стопи з дефектом кісткової тканини (а.с. 28).

Перша медична допомога з первинними хірургічними операціями була надана позивачу 27 вересня 2022 року в ЛРБ Краматорськ 2 з подальшою евакуацією до Дніпра, що підтверджується даними Первинної медичної картки №10653/63 (а.с. 26).

В період з 28 вересня по 21 листопада 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, а саме:

Відповідно до Виписки б/н КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» Дніпропетровської міської ради» позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в цьому медичному закладі з 28 по 30 вересня 2022 року, де була проведена ексцизія на оборка рани з видаленням некротичних тканин, з переведенням на наступний етап евакуації для подальшого до обстеження та лікування (а.с. 30).

Згідно виписного епікризу в/ч НОМЕР_3 МО України ( АДРЕСА_1 ) за №2991 від 20 жовтня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в цьому медичному закладі з 01-го по 20-е жовтня 2022 року, де йому було проведено ряд хірургічних операцій, пов`язаних з пораненням та зроблено висновок про необхідність подальшого лікування в Міській клінічній лікарні №2 на 10 календарних днів та наданням відпустки (а.с. 31-32).

20 жовтня 2022 року в м. Рівне позивача було оглянуто військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , результати якої викладені в Довідці за №2018 від 20.10.2022 року, згідно яких була підтверджена необхідність подальшого лікування (медичної реабілітації) в КНП «Міська клінічна лікарня №2» м. Рівне терміном на 10 календарних днів (а.с. 34).

28 жовтня 2022 року в м. Рівне позивача було повторно оглянуто військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 з висновком про подальше лікування (медичну реабілітацію) в КНП «Міська клінічна лікарня №2» м. Рівне терміном 15 календарних днів, про що зазначено в Довідці за №3250 від 28.10.2022 року (а.с. 35).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 року №1526 «Про підсумки службового розслідування стосовно поранення солдата ОСОБА_2 » за результатами проведеного службового розслідування ...» 1. Вважати поранення: «МВТ. Відкритий перелом 1,2 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщення. Дефект кісткової тканини. Відкритий перелом основної фаланги 1. 2 пальців лівої стопи з дефектом кісткової тканини» таким, що отримане солдатом ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби, а саме під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області» (а.с. 45-51).

11 листопада 2022 року в м. Рівне позивача було втретє оглянуто військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 та продовжено лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №2» м. Рівне терміном 10 календарних днів, про що зазначено в Довідці за №3647 від 11.11.2022 року (а.с. 36).

21 листопада 2022 року, після четвертого огляду військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , було зроблено висновок про потребу у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів, згідно довідки за №3888 від 21.11.2022 року, на підставі якого позивача було направлено до Запорізького шпиталю (а.с. 37).

Позивач стверджує, що у період з 22 листопада 2022 року до 21 лютого 2023 року він проходив лікування (медичну реабілітацію), пов`язане з отриманим пораненням у військовому шпиталі міста Запоріжжя Запорізької області, під час якого проводилися медичні обстеження військово-лікарськими комісіями, оформлені Довідками військово-лікарських комісій у м. Запоріжжя за №24 від 19.12.2022 року та №824 від 17.01.2023 року, якими підтверджувалася необхідність подальшої медичної реабілітації та надання для цього відпустки за станом здоров`я терміном по 30 календарних днів за кожною. Однак в матеріалах справи за цей період міститься лише одна довідка військово-лікарської комісії частини НОМЕР_4 №24 від 19.12.2022 (а.с. 38) за наслідком проведення медичного огляду зроблено висновок про те, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Інших доказів на підтвердження вищезазначених обставин позивачем суду надано не було.

Разом з тим, відповідач у відзиві не заперечує, а навпаки підтверджує той факт, що у період часу з 22.11.2022 по 18.01.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, у період з 20.01.2023 по 17.02.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я після поранення (довідка військово-лікарської комісії №824 від 17.01.2023), у період з 27.02.2023 по 14.03.2023 лікування у шпиталі на підставі направлення начальника медичної служби №1199 від 26.02.2023 на лікування після отриманої травми, 15.03.2023 31.03.2023 лікування у шпиталі на підставі направлення начальника медичної служби №1658 від 15.03.2023 на лікування після отримання травми; 11.04.2023 15.04.2023 позивач був направлений для проходження ВЛК.

Крім того, у цей період згідно довідки військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_5 №2684 від 11.03.2023 (а.с. 39) позивач потребує лікування (реабілітації) у ВМКЦ СхідР (м. Дніпро).

15 квітня 2023 року за результатами медичного обстеження військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_6 , оформленого Довідкою №199 від 15.04.2023 року (а.с. 40), у зв`язку з отриманою тяжкою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, позивача було визнано обмежено придатним до військової служби та направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої військової служби.

Таким чином, з 27 вересня 2022 року по 15 квітня 2023 року (6 місяців і 20 днів) позивач перебував на лікуванні та відпустках через тяжке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини під час виконання бойового завдання.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.01.2023 по 15.04.2023 та одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності через поранення позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково зокрема дійшов до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з травмою, пов`язаної із захистом Батьківщини та зобов`язав останнього нарахувати та виплатити таку винагороду за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року.

Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64 введено воєнний стан в Україні, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції на час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Згідно з пунктом 10 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Приписами пункту 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу (пункт 15 Розділу XXXIV Порядку № 260).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства суд доходить до висновку, що для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн., у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на підставі довідки про отримання травми.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 солдат ОСОБА_1 27.09.2022 отримав МВТ (мінно-вибухову травму). Відкритий перелом 1,2 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщення. Дефект кісткової тканини. Відкритий перелом основної фаланги 1.2 пальців лівої стопи з дефектом кісткової тканини. За обставин відбиття збройного нападу, захисту Батьківщини в районі населеного пункту Спірне Донецької області, внаслідок обстрілу артилерії та танка зс рф.

Підставою для видачі вказаної довідки став наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1526 від 29.10.2022.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно довідок ВЛК травма позивача була кваліфікована як тяжка, у зв`язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у спірний період.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції дослідивши зміст наявних у справі документів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаціонарне лікування позивача після поранення безпосередньо пов`язаного із захистом Батьківщини, а також перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) підтверджена належними документами, які містяться в матеріалах справи, а тому останній має право на виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному та дням перебування у відпустці за станом здоров`я після отримання тяжкого поранення за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника, що безперервне лікування поранення позивача та надана відпустка закінчилося 17.02.2023, а у періоди повторного лікування та перебування у повторних відпустках позивач не має права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 т. грн, передбаченої постановою № 168, оскільки такі доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що сам по собі вихід позивача на службу з відпустки за станом здоров`я після тяжкого поранення 17.02.2023, а потім продовження його лікування у шпиталі з 27.02.2023 в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо), не можуть бути підставою для висновку щодо відсутності у позивача права на нарахування та виплату йому додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 01 січня по 15 квітня 2023 року, із розрахунку 100 000 грн. на місяць.

Окрім того, з огляду на матеріали даної справи, колегія суддів звертає увагу на незначний строк такої перерви між закінченням перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення та подальшим продовженням його лікування у шпиталі за направленням начальника медичної служби № 1199 від 26.02.2023.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_7 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/26681/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак