Справа № 360/1146/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 360/1146/23

адміністративне провадження № К/990/17528/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників у касаційній інстанції справу № 360/1146/23

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, порушеної за

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович,

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року (головуючий суддя Зеленов А.С.),

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

1. У вересні 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діяв адвокат Мандрик Владислав Володимирович, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за періоди з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023, з урахуванням фактично сплачених сум;

1.2. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 означену додаткову грошову винагороду за вищевказані періоди з урахуванням фактично сплачених сум.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач указував, що він проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 та у період з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у с. Воздвижівка (Запорізька область) та м. Слов`янськ (Донецька область), що підтверджується довідкою В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а тому набув право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168. Однак, за змістом довідок від 14.08.2023 № 0989/10/2715 та від 11.05.2023 № 62-1-08/31-783, наданих В/ч НОМЕР_1 на адвокатські запити представника позивача, виплата означеної додаткової винагороди за спірний період виплачувалася не у повному обсязі.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

3. Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 30.03.2020 № 136 старшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27.03.2020 № 61-РС на посаду начальника апаратного взводу зв`язку роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку В/ч НОМЕР_1 , наказано вважати таким, що з 28.03.2020 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

4. Наказом командира військової частини В/ч НОМЕР_1 від 11.04.2022 № 205 старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника апаратної взводу зв`язку роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку В/ч НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини В/ч НОМЕР_1 від 09.04.2022 № 60-РС на посаду техніка роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини В/ч НОМЕР_1 , з 10.04.2022 вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

5. Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023 на території АДРЕСА_1 . Підстава: наказ командира оперативно тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.12.2022 № 122, наказ командира військової частини В/ч НОМЕР_1 від 15.01.2023 № 15. Зазначено, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

6. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.12.2022 за № 1668/39004, Слов`янська міська територіальна громада (до складу якої входить АДРЕСА_1 ) та вся територія Воздвижівської сільської територіальної громади (до складу якої входить АДРЕСА_1 ) віднесені до територій у розділі виникнення можливості бойових дій.

7. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2023 року № 77 позивач, зарахований наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.02.2023 № 165-РС у розпорядження командира НОМЕР_2 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, з 19.03.2023 справи та посаду здав та вибув до нового місця служби, виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення.

8. Представник позивача звертався із заявами до В/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу в повному обсязі за періоди з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023 підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, яка передбачена Постановою № 168, з урахуванням фактично виплачених сум.

9. Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 14.08.2023 позивачу за період служби у В/ч НОМЕР_1 була нарахована додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168 у наступних розмірах: лютий 2022 року - 14 803,57 грн, березень 2022 року - 30 000 грн, квітень 2022 року - 53 333,33 грн, травень 2022 року - 30 000 грн, червень 2022 року - 30 000 грн, липень 2022 року - 30 000 грн, серпень 2022 року - 30 000 грн, вересень 2022 року - 30 000 грн, жовтень 2022 року - 30 000 грн, листопад 2022 року - 30 000 грн, грудень 2022 року - 30 000 грн, січень 2023 року - 30 000 грн, лютий 2023 року - 30 000 грн, березень 2023 року - 18 387,10 грн.

10. Отже, за лютий 2022 року, березень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року , листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року позивачем отримано додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн, а за квітень 2022 року позивач отримав додаткову винагороду передбачену Постановою № 168 збільшену до 100000,00 грн пропорційно дням виконання бойових розпоряджень та наказів В/ч НОМЕР_1 .

11. Згідно з відповіддю В/ч НОМЕР_1 від 14.08.2023, фінансово економічна служба В/ч НОМЕР_1 нараховує грошове забезпечення військовослужбовцям згідно наказів командира В/ч НОМЕР_1 . Станом на 14.08.2023 всі належні виплати колишньому військовослужбовцю В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснено і підстав для інших виплат у фінансово економічній службі В/ч НОМЕР_1 немає.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

12. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

12.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б слугували підставою для виплати позивачу у спірний період за лютий 2022 року, березень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року , листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року збільшеної до 100 000 грн грошової допомоги (такі як бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій; рапорт командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або у виконанні бойових (спеціальних) завдань та довідки командира військової частини за формою, що затверджена відповідним додатком до рішення Міністра оборони України (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 року № 912/з/29), а позивачем у позовній заяві не зазначено конкретних періодів та фактів, які б свідчили про безпосередню його участь у спірні періоди у бойових діях.

12.2. Поряд із цим судами попередніх інстанцій встановлено, що за спірний період відповідачем здійснена виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, оскільки бойові розпорядження та накази командира В/ч НОМЕР_1 , за які передбачена виплата підвищеної додаткової винагороди, позивачем не виконувались, а за квітень 2022 року позивач отримав збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, пропорційно дням виконання бойових розпоряджень та наказів В/ч НОМЕР_1 .

12.3. За висновками судів попередніх інстанцій сам факт перебування позивача у відрядженні у с. Воздвижівка (Запорізька область) та м. Слов`янськ (Донецька область) не свідчить про безпосередню участь позивача у бойових діях та заходах, а сам лише факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) у спірний період в період дії воєнного стану в Україні не створює достатньої підстави для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

12.4. Суди попередніх інстанцій відхилили доводи позивача з покликанням на довідку В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131, оскільки, за їх оцінкою, ця довідка не може бути належним доказом для підтвердження права позивача на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, оскільки вона є лише підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

12.5. Водночас суди попередніх інстанцій констатували, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях (виконання бойових завдань в умовах безпосереднього взаємного вогневого контакту з противником; ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах, а тому на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановили обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

12.6. Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що у ситуації позивача відсутня обов`язкова умова виникнення права на спірні виплати - підтвердження безпосередньої участі у бойових діях чи заходах у розумінні Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, виданого на реалізацію положень Постанови № 168, та приписам розділу «ХХХІV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що виключає задоволення позовних вимог.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

13. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик В.В., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13.1. Ця касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм права на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 2-1 Постанови № 168, пункту 3 Телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, пункту 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями ЗСУ та командуванням військових частин у зв`язку із застосуванням положень зазначеного Окремого доручення для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, зокрема: визначення вичерпного переліку документів, обов`язкових для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди; необхідності попереднього звернення військовослужбовця із рапортом для підготовки командуванням частини усіх необхідних документів для нарахування та виплати військовослужбовцям означеної додаткової винагороди.

13.2. Касатор зауважив, що Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, доповнений новим розділом «ХХХІV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, та застосовується з 01.02.2023, а тому не може поширюватися на спірні правовідносини за період з 01.02.2022 по 31.01.2023.

13.3. У цьому зв`язку касатор акцентував увагу Суду на тому, що інших наказів Міністерства оборони України, які б одночасно встановлювали порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та були б зареєстровані в Міністерстві юстиції України у встановленому законодавством порядку, оскільки нарахування та виплата означеної додаткової винагороди є складовою соціально-економічних прав, свобод та законних інтересів військовослужбовців Збройних Сил України, проголошених та гарантованих Конституцією України та законами України, у період з лютого 2022 по січень 2023 року не існувало.

13.4. Отже, на думку касатора, застосування судами попередніх інстанцій положень указаних Телеграми та Окремого доручення Міністра оборони України свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

13.5. Касатор наполягав на тому, що довідка В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131 є належним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Касатор зауважив, що вказана довідка видана згідно з Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, що в силу підстав її видання є, на переконання останнього, підставою для виплати саме збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди.

14. Ухвалою Суду від 23.05.2024 відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 27.06.2025 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

16. Не погодившись із доводами касаційної скарги В/ч НОМЕР_1 подала письмовий відзив, за змістом якого просила касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

16.1. В/ч НОМЕР_1 зазначила, що, виходячи з аналізу актів, які врегульовували спірні правовідносини у визначені позивачем періоди (зокрема, Постанова № 168, Окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, телеграма від 17.06.2022 № 1/566) слід дійти висновку про те, що підставою для виплати означеної додаткової винагороди є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.

16.2. Відповідач зауважив, що при нарахуванні та виплаті військовослужбовцям додаткової винагороди В/ч НОМЕР_1 також враховує, рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, яким визначено, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), а також Протокол наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, у якому зазначено, що військовослужбовцям (в тому числі і ті що забезпечують заходи в евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди в розмірі 100000 грн, у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, та роз`яснення начальника управління внутрішнього контролю - помічника Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України від 13.06.2022 № 346/565, відповідно до якого військовослужбовці мають право на отримання винагороди в розмірі 100000 грн, якщо вони входять до складу Сил оборони держави та перебувають в районі ведення бойових дій лише за дні виконання бойових завдань.

16.3. Довідка В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131, на яку ОСОБА_1 посилається як на підставу для нарахування та виплати йому збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, на переконання В/ч НОМЕР_1 , не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Відповідач наголосив на тому, що вказана довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

16.4. Не заперечуючи ту обставину, що позивач перебував у складі сил та засобів оперативно тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою виконання відповідних завдань, В/ч НОМЕР_1 підкреслила, що населені пункти с. Воздвижівка у Воздвижівській сільській територіальній громаді Пологівського району Запорізької області та місто Слов`янськ у Слов`янській міській територіальній громаді Краматорського району Донецької області, у яких позивач проходив службу, не відносяться до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, а згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами), належать до територій можливих бойових дій і ніколи не були тимчасово окупованою територією.

16.5. В/ч НОМЕР_1 зазначила, що відповідно до довідки-розрахунку від 28.11.2023 № 0989/10/4044 про нарахований дохід за період з 24.02.2022 по 10.03.2023 позивач отримував додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 , в тому числі збільшену до 100000 грн пропорційно дням виконання бойових розпоряджень та наказів командира В/ч НОМЕР_1 (в квітні 2022 року), а за дні, коли бойові розпорядження та накази командира В/ч НОМЕР_1 позивачем не виконувались, він отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, із розрахунку 30000 грн на місяць.

16.6. Щодо доводів касаційної скарги про неправомірність застосування до спірних правовідносин положень Окремого доручення № 912/з/29 В/ч НОМЕР_1 вважала за необхідне зазначити таке:

по-перше, Постановою № 168 не встановлено, яким саме документом Міністр оборони України повинен визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, а у пункті 2-1 Постанови № 168 закріплено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів;

по-друге, наказом Міністерства оборони України від 01.04.2022 № 98 «Про внесення зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» Розділ I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 24.02.2022), доповнено пунктом 17, яким визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України;

по-третє, підпунктом 24 пункту 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, визначено, що Міністр дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення;

по-четверте, пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, визначений перелік документів, які створюються та використовуються у Збройних Силах України. До вказаного переліку включено також і окреме доручення (доручення). У абзаці чотирнадцятому пункту 2.1.6 вказаної Інструкції визначено, що окреме доручення (доручення) - форма реалізації управлінських повноважень командира (керівника), що передбачає визначення конкретного завдання, мети, строку та відповідальної за виконання посадової особи. Доручення надається до конкретно визначеного документа.

16.7. Посилаючись на норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, відповідно до статті 28 якого «єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих ...; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; ...», а відповідно до статті 31 «начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців», В/ч НОМЕР_1 наголосила на тому, що Міністр оборони України є прямим начальником для командира В/ч НОМЕР_1 , а тому останній не має права не виконувати доручень Міністра оборони України, позаяк таке діяння кваліфікується як відкрита відмова виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, що тягне за собою кримінальну відповідальність за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 402 («Непокора») та 403 («Невиконання наказу») Кримінального кодексу України.

Висновки Верховного Суду, оцінка висновків судів попередніх інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

17. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

18. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

19. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.

20. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою військовослужбовцю Збройних Сил України «збільшеної» до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

21. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

22. У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

23. Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

24. Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

25. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

26. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

27. Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

28. Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

29. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

30. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

31. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

32. Згодом цей пункт Постанови № 168 був змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 20.01.2023 № 43 та інш.

33. Зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 (яка, набирає чинності з дня її опублікування [19.07.2022] та застосовується з 24.02.2022) у пункті 1 [Постанови № 168]: « 1) в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

34. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 (яка набрала чинності та діє з 21.01.2023) до пункту 1 Постанови № 168 внесено зміни, які допускали більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та відповідно до яких у першому реченні абзацу першого пункту 1 після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора», доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту:

«Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень».

35. У первинній редакції Постанови № 168 Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, підстави та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

36. Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.

37. Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

38. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

39. Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 № 98, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

40. Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 (діяло з 01.06.2022).

41. За пунктом 1 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 (яке діяло до 01.06.2022) під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

42. Згідно з пунктом 2 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

43. За пунктом 3 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

44. Згідно з пунктом 4 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

45. Пунктом 5 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 передбачено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

46. Згідно з пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 14 (яке, згідно з пунктом 14, має застосовуватися з 01.06.2022 (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовуються з 24.02.2022) під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

47. У пункті 3 цього Окремого доручення зазначено: «Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення».

48. Пунктом 4 цього ж Окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надано право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.

49. Пунктом 5 цього ж Окремого доручення установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

50. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).

51. Верховний Суд сформував висновки щодо застосування положень пункту 1 Постанови № 168 у поєднанні з рішеннями (телеграмами) Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217 та від 25.03.2022 № 248/1298, а також Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, які мають бути враховані і в цій справі в силу частини третьої статті 341 КАС України, за змістом якої суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

52. Роль і значення у подібних правовідносинах вищевказаних рішень (телеграм) та окремого доручення вирішувалися, зокрема, у постановах від 08.05.2024 у справі № 620/546/23, від 06.06.2024 у справі № 400/1217/23, від 31.07.2024 у справі № 380/2691/23 та багатьох інших. У вказаних справах Суд сформував правові висновки щодо застосовності у подібних правовідносинах означеного окремого доручення та інших директив Міністра оборони України з урахуванням фактів відсутності їх реєстрації у Міністерстві юстиції України та наслідків для правозастосування в умовах першого року війни.

53. Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у вищевказаних справах, доводи скаржника щодо безпідставності застосування рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 та Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 через те, що вони не були зареєстровані, не пройшли правову експертизу та не набрали чинності у встановленому законодавством порядку, не приймаються до уваги, адже прийняття Міністром оборони України такого рішення узгоджується з його повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, отож ці рішення підлягали врахуванню при вирішенні питання про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Висновки судів попередніх інстанцій в частині застосування до спірних правовідносин рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 та Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у цих постановах.

54. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43, яка набрала чинності з 21.01.2023, пункт 2-1 Постанови № 168 викладено в такій редакції: « 2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн».

55. 31.01.2023 набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, зареєстровано в Міністерстві юстиції 30.01.2023 за № 177/39233, яким доповнено Порядок № 260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Пунктом 3 цього наказу встановлено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.

56. Отже, спірні правовідносини з 01.02.2023 регулювалися розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260, яким запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та впроваджено більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та порядку її виплати залежно від характеру і місця виконання бойових завдань чи заходів.

57. Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

(І) 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

(ІІ) 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) (прим. Суду - визначення якого наведено у пункті 1 цього ж розділу) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

(ІІІ) 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави (прим. Суду - визначення якого наведено у пункті 1 цього ж розділу), розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

58. Згідно з пунктом 3 розділу XXXIV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

59. Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

60. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку № 260).

61. Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (пункт 6 розділу XXXIV Порядку № 260).

62. Пунктом 7 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.

63. Відповідно до пункту 8 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

64. Аналіз правового регулювання виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн у цій справі умовно можна поділити на три основні періоди: з 24.02.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 31.01.2023, 01.02.2023 по 10.03.2023.

65. У період з 24.02.2022 по 31.05.2022 порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 та директивами (телеграмами) Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529.

66. У період з 01.06.2022 по 31.01.2023 порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 (зі змінами) та Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (діяло з 01.06.2022).

67. У період з 01.02.2023 по 10.03.2023 порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 (зі змінами) та розділом XXXIV Порядку № 260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44).

68. Отже правильне вирішення цього спору вимагає не так роз`яснень щодо застосування процитованих вище приписів, як з`ясування (встановлення) обставин справи задля того, щоб визначити [у тексті зазначених вище директив, рішень, окремих доручень Міністра оборони України, які видані для реалізації пункту 1 Постанови № 168 в частині, яка стосується виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, а також розділі XXXIV Порядку № 260] норми, які мають бути реалізовані (застосовані) стосовно цих фактів.

69. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено лише те, коли позивач прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків та коли був переміщений на іншу посаду, а також те, що позивачу В/ч НОМЕР_1 видано довідку від 16.03.2023 № 2131 про безпосередню участь останнього у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023 на території АДРЕСА_1 (підстава: наказ командира оперативно тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.12.2022 № 122, наказ командира військової частини В/ч НОМЕР_1 від 15.01.2023 № 15).

70. При цьому, враховуючи те, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.12.2022 за № 1668/39004, Слов`янська міська територіальна громада (до складу якої входить м. Слов`янськ Донецької області) та вся територія Воздвижівської сільської територіальної громади (до складу якої входить АДРЕСА_1 ) віднесені до територій у розділі виникнення можливості бойових дій, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виснував, що саме лише перебування позивача на території АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 не є підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

71. У цьому зв`язку варто зауважити, що відповідальність перед державою за бойову та мобілізаційну готовність військової частини несе командир (начальник) цієї частини (пункт 58 розділу 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV; далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України). Своєю чергою пунктом 3 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 передбачено, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України. Подібні норми містяться в пункті 3 Окремого доручення від 25.03.2022 № 248/1298 (діяло до 01.06.2022) та в пункті 3 розділу XXXIV Порядку № 260.

72. У контексті спірних правовідносин ця заувага покликана звернути увагу на те, що з`ясування покладених на військовослужбовця службових обов`язків передбачає дослідження (вивчення) наказів (розпоряджень) командира (начальника) військової частини, які цей військовослужбовець зобов`язаний беззастережно виконувати, особливо якщо йдеться про виконання бойових завдань та/або участі у бойових діях на території їх ведення; щодо останнього, то ці території визначає Головнокомандувач Збройних Сил України відповідними рішеннями, що теж треба мати на увазі - у зіставленні з іншими доказами - під час вирішення питання про виплату військовослужбовцю додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

73. Поза увагою судів попередніх інстанцій залишилися питання, відповіді на які мають значення для правильного вирішення спору, а саме:

1) чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, у якому проходив службу позивач, до переліку районів ведення бойових дій та складу створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України;

2) чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (тим більше зважаючи на те, що довідка В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131 видана позивачу на підставі наказів командира оперативно тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »),

3) чи складалися підрозділом, у складі якого позивач виконував завдання, документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця, відповідно до пункту 3 рішення (телеграми) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 14 та пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260.

74. Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій протягом спірного періоду.

75. Однак, суди першої та апеляційної інстанцій не надали відповіді на ключове питання, яке стало основою спору та спонукало позивача звернутися до суду, а саме: які завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою, у складі яких підрозділів (сил чи засобів) і де саме виконував військовослужбовець старший сержант ОСОБА_1 протягом заявленого періоду та чим це підтверджується.

76. Установивши відсутність документів про участь у бойових діях або здійсненні заходів, не з`ясували, які завдання і де він виконував під час проходження служби у В/ч НОМЕР_1 протягом спірного періоду. Якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо встановити, які саме завдання він виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані (подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №520/690/23, від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 та багатьох інших).

77. Із змісту оскаржуваних судових рішень слідує, що суди попередніх інстанцій не дослідили та з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі позивачу довідки В/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 2131 про безпосередню участь останнього у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди з 24.02.2022 по 01.12.2022 та з 08.01.2023 по 10.03.2023, зокрема наказ командира оперативно тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.12.2022 № 122 та наказ командира військової частини В/ч НОМЕР_1 від 15.01.2023 № 15, у контексті підтвердження цими документами його безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період. Тобто суди попередніх інстанцій не встановили правових підстав для видачі цієї довідки, не здійснили комплексної оцінки наявних у справі доказів, зокрема, не розглянули доведеність участі позивача у бойових діях та заходах в окреслений ним період у сукупності з іншими доказами, наявними у справі.

78. У постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд зауважив, що розглядаючи дану категорію справ, суди попередніх інстанцій повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її у сукупності з іншими доказами, зокрема такими, як бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, рапорти (донесення) командирів підрозділу тощо

79. Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам для проведення таких виплат.

80. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

81. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

82. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

83. Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

84. Недотримання судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час збирання та дослідження зібраних у справі доказів унеможливлює встановлення фактичних обставин для правильного її вирішення.

85. За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

86. В силу приписів частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

87. На підставі вищевикладеного Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх визначених законом заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті спору.

88. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.

89. Згідно із частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

90. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

91. Ураховуючи приписи статті 353 КАС України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

92. Суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені в ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі (пункти 71-78 цієї постанови), дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

93. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, задовольнити частково.

2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року скасувати, а справу № 360/1146/23 направити на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько Ж.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк