Справа № 640/13021/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» про стягнення суми штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» в судовому порядку суму штрафу згідно з рішенням від 26.06.2020 №8 у розмірі 34000,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року адміністративний позов задоволено:

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» на користь державного бюджету 34000 грн 00 коп згідно рішення Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 26 червня 2020 року № 8.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач вказує, що тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень з цим позовом обчислюється після спливу 15-денного терміну з моменту отримання відповідачем рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 26 червня 2020 року № 8. Оскільки Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до суду з даним позовом засобами поштового зв`язку у травні 2021 року, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Також відповідач наполягає на відсутності підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» про стягнення суми штрафу.

13 червня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що тримісячний строк оскарження розпочинається після набрання законної сили судовим рішенням у справах про оскарження рішень про застосування санкцій. Також заперечує доводи про протиправність застосованих санкцій, наполягаючи на тому, що предметом спору в цій справі є саме стягнення штрафних санкцій, а не правомірність застосування останніх.

20 червня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких останній продовжує наполягати на пропуску строку звернення до суду та неправомірності застосованих санкцій.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву та додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 26 червня 2020 року №8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» застосовано штраф у розмірі 34 000 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №640/18909/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021, в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 26 червня 2020 року №8 відмовлено.

Докази сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» штрафу в сумі 34 000 грн відсутні.

Вважаючи наявними підстави для стягнення суми штрафу з відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що визначена вказаним рішенням від 26 червня 2020 року №8 санкція набула статусу узгодженого грошового зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів добровільної сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 34000 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про необхідність залишення позову без розгляду зважаючи на пропущення тримісячного строку звернення до суду визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, суд зазначив, що Товариством вживались заходи щодо оскарження рішення від 26 червня 2020 року №8 в судовому порядку. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №640/18909/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021, в задоволенні позову відмовлено.

Отже, для звернення до суду про стягнення суми штрафу, відлік тримісячного строку визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України розпочався 18.02.2021. та відповідно закінчився 18.05.2021.

Оскільки позивач звернувся до суду 12.05.2021, тобто в межах визначеного процесуальним законом строку, а тому доводи відповідача є безпідставними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, враховуючи мотивування апеляційної скарги доводами щодо пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суд із позовом та наявність підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність першочергово здійснити перевірку останніх для вирішення питання про наявність або відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, якими передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Питання строку звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За змістом частини першої статті 192 Господарського кодексу України політика ціноутворення, порядок встановлення та застосування цін, повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та регулювання цін, а також контролю за цінами і ціноутворенням визначаються законом про ціни і ціноутворення, іншими законодавчими актами.

Відповідно до статті 16 вказаного вище Закону органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є, у тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Законом № 877-V визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 3 статті 12 Закону № 877-V визначено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

Отже, за загальним правилом у суб`єкта господарювання є 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа на добровільне виконання застосованої до нього штрафної санкції. Невиконання у добровільному порядку цього припису є підставою для суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення суми штрафної санкції.

При цьому конструкція вказаної норми містить виключення із загального правила - якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі.

У статті 10 Закону № 877-V серед прав суб`єкта господарювання є право оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Колегія суддів вважає, що у частині 3 статті 12 Закону № 877-V враховано право суб`єкта господарювання на оскарження дій органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб і при буквальному тлумаченні вказаної норми вбачається, що у разі реалізації суб`єктом господарювання вказаного права на оскарження, обчислення строку на звернення до суду суб`єктом владних повноважень відтерміновується до результату оскарження штрафної санкції і залишення її в силі в судовому або адміністративному порядку. У випадку скасування цієї штрафної санкції в адміністративному або судовому порядку, сума штрафу взагалі не повинна стягуватися з суб`єкта господарювання.

Якщо суб`єкт владних повноважень буде звертатись до суду з позовом про стягнення несплаченої господарюючим суб`єктом суми штрафної санкції після закінчення 15-ти денного строку на добровільне виконання судового рішення за умови оскарження розпорядчого документа, судова справа про стягнення не зможе бути розглянута до вирішення питання про законність або незаконність дій органу державного контролю (нагляду) або його посадових осіб при накладенні штрафної санкції, оскільки частина 3 статті 12 Закону № 877-V висуває вимогу про те, що для стягнення штрафної санкції у судовому порядку така санкція не має бути скасована.

З метою процесуальної економії та враховуючи законодавче виключення із загального правила, наведене у частині 3 статті 12 Закону № 877-V, яке направлене на реалізацію права суб`єкта господарювання на оскарження в установленому законом порядку неправомірних дій органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб, колегія суддів вважає, що перебіг тримісячного строку звернення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідним рішенням указаного органу, оскарженого в судовому порядку, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 640/2003/22.

Також у постанові Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі № 620/4425/23 касаційний суд посилався на підхід до обрахунку строків звернення до суду у постановах Верховного Суду від постановах від 04.07.2023 у справі №640/2003/22 та від 18.10.2023 у справі №640/7304/22, де зазначено, що за загальним правилом у суб`єкта господарювання є 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа на добровільне виконання застосованої до нього штрафної санкції. Невиконання у добровільному порядку цього припису є підставою для суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення суми штрафної санкції. При цьому конструкція вказаної норми містить виключення із загального правила - якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які були викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №420/11261/20 є необґрунтованим, оскільки у вказаній постанові чітко встановлено відсутність відомостей про оскарження суб`єктом господарювання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про накладення штрафу, що не дозволяє аналогічно застосувати вказані висновки при розгляді цієї справи.

Оскільки судове рішення у справі № 640/18909/20 набрало законної сили 17.02.2021, з позовом про стягнення штрафу у цій справі суб`єкт владних повноважень звернувся 12.05.2021, колегія суддів дійшла висновку про дотримання позивачем тримісячного строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року.

При цьому, у справі № 640/18909/20 про оскарження рішення про накладення штрафу постановою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року без змін, а станом на дату розгляду справи судом першої інстанції, як і станом на час апеляційного розгляду справи, докази сплати відповідачем штрафу у сумі 34 000 грн у добровільному порядку відсутні.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» про стягнення штрафу.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для застосування санкцій є безпідставними, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій, в той час як правомірність їх застосування підлягала перегляду в межах судової справи № 640/18909/20 про оскарження рішення про накладення штрафу, і судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій було надано відповідну правову оцінку.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву та додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма