Справа № 560/17823/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17823/24

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

03 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №65 від 06.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , застосувавши для обчислення пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки, який складає 6188,89 грн, збільшивши його на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 з дня звернення за перерахунком, а саме з 30.10.2024.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №65 від 06.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30.10.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом задоволення адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що об`єктом для індексації пенсії є показник середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення пенсії позивача. Водночас, стверджуючи про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду зокрема для захисту права позивача з 01.03.2020 суд не звернув увагу, що з цієї дати позивач позбавлена можливості захистити своє право, а тому з цієї дати вона і не просить зобов`язати провести перерахунок її пенсії.

Позивач просить поновити її порушене у тривалий спосіб право (тобто з 2020 року по сьогодні) з дня звернення за перерахунком, а саме з 30.10.2024, тобто без пропуску строку звернення до суду. Про проведення перерахунку з 01.03.2020, 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.04.2023 позовні вимоги не заявляються.

Також, представник апелянта зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що фактично для обчислення пенсії позивача застосовується показник середньої заробітної плати, який взагалі не має застосовуватись, до того ж він же і індексується, тобто без виконання рішення суду на коефіцієнти 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197 та 1,0796.

Як вказує відповідач у спірному рішенні, для обчислення пенсії позивача застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2016 2018 роки, який має становити, і який фактично раніше застосовувався для обчислення пенсії позивача (вбачається зі спірного рішення) 6188,89 грн.

Однак, з розпорядження про призначення пенсії (а саме з підрозділу «Розрахунок заробітку для обчислення») вбачається, що для обчислення пенсії позивача застосований показник середньої заробітної плати в розмірі 3764,40 грн.

Крім того, згідно рішення, заміна відповідного показника відбулась у процесі індексації пенсії позивача. При цьому, з розпорядження також вбачається застосування до показника середньої заробітної плати по Україні коефіцієнтів 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, 1,0796, внаслідок чого показник 3764,40 грн зріс до значення 7994,97 грн. Це ж підтверджує і відповідач у спірному рішенні.

Отже, на думку апелянта, для захисту порушеного права позивача недостатньо просто зобов`язати відповідача проіндексувати вже застосований з порушенням показник середньої зарплати в розмірі 3764,40, який до того ж вже проіндексований на коефіцієнти 1,17;1,11; 1,11; 1,14; 1,197 та 1,0796. Суд мав згідно з заявленими вимогами вирішити питання про те чи правомірно для обчислення пенсії позивача застосовується показник середньої зарплати в розмірі 3764,40 і він же індексується.

На дату звернення до відповідача до обчислення пенсії позивача з дня її призначення мав бути застосований показник середньої зарплати 6188,89 грн, збільшений на 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796.

Однак, оскільки таких перерахунків проведено не було, а навпаки в якийсь момент часу показник 6188,89 грн зменшено до 3764,40 грн і вже його проіндексовано, то з дня звернення позивача за перерахунком відповідач своїм рішенням мав поновити повністю тривало порушене право позивача з дня зверненням за перерахунком одночасно як застосувавши належний показник середньої зарплати, так і провівши його індексацію на всі раніше невстановлені коефіцієнти.

З огляду на викладене, представник апелянта просить суд змінити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 560/17823/24 шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №65 від 06.11.2024 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , застосувавши для обчислення її пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки, який складає 6188,89 грн. та збільшивши його на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 з дня звернення за перерахунком, а саме з 30.10.2024.

Окрім цього, 05.03.2025 представником апелянта подано клопотання про доповнення або зміну до апеляційної скарги, в якій заявник просить прийняти подані зміни до апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року.

В поданій заяві представник апелянта вказує, що суть протиправності рішення відповідача у цій справі полягає не у відмові у проведенні індексації пенсії позивача взагалі, оскільки вона проведена, а у відмові замінити показник середньої заробітної плати, що фактично застосовується при обчисленні пенсії позивача (3764,40 грн.) на належний - 6188,81 із збереженням вже проведеної індексації, але для належного показника.

Крім того, як на підставу для зміни рішення суду першої інстанції апелянт вказує, що виконання прийнятого рішення суду першої інстанції призведе лише до скасування вже застосованих до зменшеного показника середньої зарплати коефіцієнтів 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, що тільки погіршить стан позивача (зменшить розмір її пенсії).

Отже, з огляду на викладене, представник апелянт просить суд змінити рішення суду першої інстанції з урахуванням викладеної в заяві прохальної частини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком.

Для обчислення розміру пенсії позивачки при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 рр, в розмірі 6188,89 гривень.

Позивачка звернулася до відповідача з заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії із застосуванням належного показника середньої заробітної плати в розмірі 6188,89 грн та його збільшення на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796.

Рішенням №65 від 06.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положень пункту 5 Порядку № 124, є протиправним.

З урахуванням вищевикладеного, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.

При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи позивачки про необхідність застосування з 30.10.2024 коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 1, 11, 1,14, 1,197 та 1,0796, наростаючим підсумком.

Дійсно, відповідно до абз.2 п.5 Порядку № 124 кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Однак, з урахуванням того, що в 2021, 2022 та 2023 роках перерахунок позивачці з урахуванням наведених коефіцієнтів здійснено не було, про протиправність бездіяльності щодо перерахунку пенсії з 01.07.2021, 01.03.2022 та з 01.03.2023 позивачка позовних вимог не заявляє, натомість, просить перерахувати пенсію з 30.10.2024, при цьому варто врахувати, що й строк звернення до адміністративного суду з такими вимогами минув, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення №65 від 06.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 30.10.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Також, оскільки ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, тобто до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України за місцем своєї реєстрації та проживання, а тому суд дійшов висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідно зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 1058-ІV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Відповідно до пункту 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно із абзацом другим частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.

Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017-ІІІ), у якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

У свою чергу, у зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» (далі Закон №2040-IX), яким, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

Отже, враховуючи положення частини п`ятої статті 2 Закону № 1282-XII та абзацу 4 частини другої статті 42 Закону №1058-IV, колегія суддів констатує, що Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації пенсій та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

На виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок №124, яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% / 100%) + 1,

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100% - 100%,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.

Отже, з 2019 року Порядком №124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно із пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.

Надалі, з метою забезпечення у 2020 - 2024 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив, що відповідні перерахунки пенсі мають проводитись з наступних дат та з урахуванням таких розмірів коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:

з 01.05.2020 1,11 згідно з постановою №251;

з 01.03.2021 1,11 згідно з постановою №127;

з 01.03.2022 1,14 згідно з постановою №118;

з 01.03.2023 1,197 згідно із постановою №168;

з 01.03.2024 1,0796 згідно із постановою №185.

Таким чином, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанов №127, №118, №168, №185 проводиться згідно з Порядком №124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 на відповідні коефіцієнти.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 19.03.2025 у справі №460/4358/24 зазначив, що Положення Порядку №124 не узгоджені з приписами ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:

- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону №1058-IV);

- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку №124).

Верховний Суд по справі №460/4358/24 дійшов висновку, що абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Також Верховний Суд зазначив, що Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV. З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, положень п.5 Порядку №124, є протиправним.

Питання щорічної індексації пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.04.2025 у справі № 200/5836/24 зазначила, що при проведенні перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення такої пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV.

Таким чином, індексація пенсій у 2020-2024 роках повинна проводитись відповідно до постанови №251, постанови №127, постанови №118, постанови №168, постанови №185, Порядку №124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії в момент її призначення, із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, відповідно.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції пенсійний орган у відзиві на адміністративний позов зазначив, що відповідно до затвердженого Порядку №124 в 2019 році індексація пенсій відбулась шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, тобто за три попередні роки (2014-2016), розмір якої становив 3764,30 грн.

В свою чергу, згідно протоколу про перерахунок пенсії, долученого позивачем до адміністративного позову, судом встановлено, що середній заробіток за три попередні роки за 2016-2018 роки становить 6188,89 грн.

Також, згідно протоколу перерахунку пенсії позивача станом на 26.02.2024, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом застосовано показник середнього заробітку за три попередні роки в розмірі 3764,40 грн, хоча в дужках зазначено, що вказаний показник відповідає встановленому середньому показнику за 2016-2018 роки.

Крім того, як свідчить зміст вказаного протоколу, відповідачем до вказаного показника середнього заробітку за три попередні роки застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати, а саме: 1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796.

Враховуючи вказані обставини та правові висновки, викладені судовою палатою в постанові від 15.04.2025 у справі № 200/5836/24 в контексті спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що пенсійним органом необґрунтовано застосовано при перерахунку пенсії позивача середній показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення такої пенсії станом на 01.10.2017 в розмірі 3764,40 грн.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в даній частині та вважає, що при проведені перерахунку та виплаті пенсії позивача з 30.10.2024 підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2016-2018 роки, у зв`язку з чим рішення суду першої підлягає зміні.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо застосування в межах спірних правовідносин строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно прохальної частини адміністративного позову, позивач просила зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, застосувавши для обчислення пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки, який складає 6188,89 грн, збільшивши його на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 з дня звернення за перерахунком, а саме з 30.10.2024.

Тобто, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування положень в частині строку звернення до суду, оскільки позивач просила здійснити перерахунок та виплату пенсії саме з 30.10.2024, а не як вважав суд першої інстанції 01.07.2021, 01.03.2022 та з 01.03.2023 шляхом застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки, збільшивши його на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796, а тому в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими.

Крім того, факт проведення позивачу перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796 підтверджується наявним в справі протоколом перерахунку пенсії від 26.02.2024.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та висновки Верховного Суді, викладені в постанові від 15.04.2025 у справі № 200/5836/24, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції піддягає зміні в мотивувальній та резолютивній частині з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п.29).

У відповідності з статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим в оскаржуваній частині, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти в нове рішення про задоволення адміністративного позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції.

При цьому, згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, згідно платіжної інструкції №К4К8-ЗЕР8-0633-Р11Н від 29.11.2024, та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір в сумі 1453,44 грн, згідно платіжної інструкції №АР03-Е2С6-8МРА-В8Н3 від 26.02.2025.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, а заявлена позовна вимога є вимогою немайнового характеру, колегія суддів вважає, що стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених в даній постанові.

Абзац 3 резолютивної частини викласти наступним чином:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії".

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судовий збір на загальну суму 2422,40 грн .

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.