Справа № 440/5404/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/5404/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

визнати протиправним нарахування Відповідачем суми додаткової винагороди позивачу за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у Постанові КМУ №168;

зобов?язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу суму недоотриманої додаткової винагороди за березень 2022 року у сумі 24193,55 грн;

визнати протиправним не нарахування Відповідачем суми додаткової винагороди Позивачу у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року передбаченою Постановою КМУ № 168;

зобов?язати Відповідача нарахувати та виплатити суму недоотриманої додаткової винагороди в сумі 120000 грн. (сто двадцять тисяч гривень) за лютий 2023 року, березень 2023 року, квітень 2023 року та травень 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 29.11.2007 по 19.06.2024. Позивач вказував, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно за березень 2022 року було виплачено додаткову винагороду в сумі, меншій, ніж та, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (30000,00 грн), а за лютий-травень 2023 року виплати додаткової винагороди взагалі не були здійснені.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

09.05.2025 року до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій ініціатор звернення зазначив, саме дата одержання письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені йому в період служби, а також при звільненні є датою обізнаності позивача про порушення його прав, що є предметом спору в даній справі. Однак позивач не отримував, всупереч статтям 110 та 116 КЗпП України від відповідача письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому в період служби, при переміщенні на нове місце служби та звільненні, а про спосіб розрахунку грошового забезпечення виходячи з прожиткового мінімуму, встновленого станом на 2018 рік мав можливість дізнатися лише отримавши письмові розрахунки свого грошового забезпечення.

Ознайомившись із заявою позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, суд дійшов висновку, що з`ясування питання про наявність поважних причин його пропуску потребує дослідження додаткових доказів, а тому, з метою гарантування позивачу права на судовий захист, подану 09.05.2025 заяву слід розглянути в ході підготовки справи до розгляду по суті, після отримання судом додаткових доказів та з`ясування позиції відповідача.

Як наслідок, ухвалою суду від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/5404/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Постановлено заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом розглянути у ході підготовки до розгляду справи по суті. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, Полтавська область, 36039.

У наданому до суду 30.05.2025 відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, вказуючи, що військова частина взагалі не може бути відповідачем у публічно-правових спорах, зокрема, по цій справі №440/5404/25. Нарахування та виплата додаткової винагороди з розрахунку 30000,00 грн здійснюється військовослужбовцям, які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. В свою чергу, нарахування та виплата додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн здійснюється військовослужбовцям, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Виплата додаткової винагороди у березні 2022 року здійснювалась за лютий 2022 року. Додаткова винагорода була виплачена пропорційно часу від введення воєнного стану (7 /сім/ діб з 22 лютого 2022 року (22.02.2022, 23.02.2022, 24.02.2022, 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022). 06.03.2023 на адресу військової частини встановленим порядком надійшло окреме доручення Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2023 щодо виплати додаткової винагороди на час дії воєнного стану, яким встановлено порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям. Після надходження вказаного доручення відповідач здійснював нарахування і виплату додаткової винагороди на час дії воєнного стану в чіткій відповідності до його вимог та вимог інших нормативно-правових актів з цих питань. Дане доручення застосовується з 01.02.2023. Враховуючи викладене, військова частина діяла у повній відповідності до чинного законодавства України.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд здійснює розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу із послужного списку штаб-сержанта ОСОБА_1 , позивач в період з 29.11.2007 по 11.02.2014 та з 25.09.2015 по 19.06.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №171, штаб-сержанта ОСОБА_1 , інструктора навчального взводу зв`язку навчальної роти зв`язку навчального батальйону зв`язку, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.06.2024 №50-РС з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, виключено 19.06.2024 із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з сніданку 20.06.2024 і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати і виплатити суму недоплаченої додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України №168 від 28.02.2022.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 01.04.2025 №601/2205 повідомила позивачу, що у вказані в заяві періоди останньому нараховувались та виплачувались всі види та складові грошового забезпечення, нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення та додаткова винагорода згідно чинного на той момент законодавства.

Позивач, вважаючи протиправним нарахування військовою частиною НОМЕР_1 суми додаткової винагороди за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у Постанові КМУ №168 та не нарахування суми додаткової винагороди у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року, звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 строк дії воєнного часу продовжувався.

Кабінет Міністрів України 28.02.2022 видав постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

З моменту видання редакції постанови № 168 неодноразово змінювалися.

В первинній редакції від 28.02.2022 питання виплати додаткової винагороди було внормовано так: (пункт 1) Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою КМУ № 217 від 07.03.2022, якій надано застосування з 24.02.2022, виключено зі вказаного пункту Постанови № 168 в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби).

Постановами КМУ № 350 від 22.03.2022, № 754 від 01.07.2022 було розширено, а в подальшому уточнено коло осіб, які мають право на виплату додаткової винагороди, в решті норма не зазнавала змін до 07.07.2022.

Постановою КМУ № 793 від 07.07.2022 в постанову № 168 внесено такі зміни:

1. У пункті 1

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

Доповнено постанову № 168 пунктом 2-1 такого змісту:

2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Подальші зміни й доповнення до постанови № 168, внесені КМУ з липня 2022 року по січень 2023 року, не стосуються порядку й підстав виплати додаткової винагороди військовослужбовцям ЗСУ.

Однак постановою КМУ № 43 від 20.01.2023 пункт 2-1 Постанови № 168 викладено в такій редакції:

2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

В такій редакції Постанова № 168 існувала до серпня 2023 року - тобто у період, що стосується предмету спору в цій справі.

Отже, з 20.01.2023 постанова № 168 передбачала делегування керівникам відповідних міністерств та державних органів визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (в подальшому - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 (у редакції, чинній у період з лютого по травень 2023 року), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Предметом спору у цій справі є дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 суми додаткової винагороди за березень 2022 року у меншому розмірі ніж передбачено у постанові КМУ № 168 та не нарахування суми додаткової винагороди у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року.

Оцінюючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 суми додаткової винагороди за березень 2022 року у меншому розмірі, ніж передбачено у постанові КМУ №168, суд зазначає наступне.

У період березня 2022 року постанова № 168 не передбачала ніяких додаткових умов для військовослужбовців Збройних Сил України в частині виплати додаткової винагороди в сумі 30 000 грн.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 Вих.№749 про грошове забезпечення за 2016-2024 роки, виданої ОСОБА_1 , слідує, що позивачу в березні 2022 року було виплачено додаткову винагороду в розмірі 5806,45 грн.

Відтак, твердження позивача про те, що йому виплата додаткової винагороди в березні 2022 року, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30000 грн, суд вважає обґрунтованими.

При цьому, судом критично оцінюються посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що сума виплаченої у березні 2022 року додаткової винагороди в розмірі 5806,45 грн є фактично сумою додаткової винагороди за лютий 2022 року, що розрахована пропорційно дням з 22.02.2022 по 28.02.2022, оскільки згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 Вих.№749 про грошове забезпечення за 2016-2024 роки, виданої ОСОБА_1 , слідує, що у лютому 2022 року військовою частиною було виплачено позивачу додаткову винагороду у сумі 29550,69 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо протиправних дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у меншому розмірі та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 24193,55 грн.

Отже, вказана частина позовних вимог підлягає задоволенню.

Оцінюючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 суми додаткової винагороди у лютому 2023 року, березні 2023 року, квітні 2023 року та травні 2023 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом раніше, на момент виникнення спірних правовідносин до постанови № 168 внесені зміни Постановою №43 від 20.01.2023, зокрема: - в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць"; - доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Отже, приписами Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважено керівників державних органів визначати не тільки порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також її розмір (в розмірі до 30000 грн).

Наказом Міноборони від 25.01.2023 № 44 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233), Порядок № 260 доповнено новим розділом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".

Згідно пунктів 2, 4 Розділу XXXIV Порядку № 260, на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 в розмірі 30000 грн виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Системний аналіз положень Постанови № 168 та Розділу XXXIV Порядку № 260 дає підстави вважати суду, що вони не суперечать одна одним, оскільки цією постановою делеговано Міноборони визначити не тільки порядок і умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а також її розмір.

Таким чином, суд вважає, що Міноборони не вийшло за межі положень постанови № 168 і встановленими умовами не обмежило прав військовослужбовців, оскільки зазначеним Порядком №260 деталізовані загальні підходи щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, запровадженої Постановою №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в розмірі до 30000,00 гривень.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 8 Розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини, за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 Вих.№749 про грошове забезпечення за 2016-2024 роки, виданої ОСОБА_1 , слідує, що позивачу в лютому 2023, в березні 2023, в квітні 2023, в травні 2023 додаткова винагорода не виплачувалась.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 8, 9 Розділу XXXIV Порядку № 260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

У цій справі судом не встановлено ані прийняття у спірному періоді військовою частиною НОМЕР_1 наказів про виплату додаткової винагороди відносно позивача, ані фактичного виконання позивачем у цих періодах спеціальних/бойових завдань, чи його участі у забезпеченні вищезазначених заходів.

Матеріали справи не містять жодних доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) або інших дій, передбачених положеннями пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 у спірний період.

Суд критично оцінює посилання позивача, що умови виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн були передбачені тільки з 01.06.2023, оскільки як було зазначено судом вище, згідно редакції постанови № 168 з 20.01.2023 було установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

З огляду на викладене, військова частина НОМЕР_1 не мала документальних підстав, встановлених як обов`язкові відповідними нормативно-правовими актами, для нарахування й виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лютий-травень 2023 року.

Отже, у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відтак, адміністративний позов слід задовольнити частково.

Стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд вважає за доцільне зазначити, що за позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу грошового атестата, однак наявна довідка від 01.04.2025 №511 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення, а також лист військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025 №601/2205 із зазначенням порядку нарахування та виплати спірної додаткової винагороди.

Таким чином, позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, при частковому задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у меншому розмірі.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 24193,55 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова