Справа № 520/7145/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 р. Справа № 520/7145/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) у справі №520/7145/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і не виплатити збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я за період з 01.07.2024 по 05.08.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 01.07.2024 по 05.08.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття "стаціонарне обстеження "проходження ВЛК" з "диспансеризацією" ігноруючи при цьому фактичне перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Судом першої інстанції не надано оцінки сукупності медичних документів, що підтверджують перебування саме на стаціонарному лікуванні, а не лише обстеженні.

Відповідно до ч.1 ст.308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , під час якої, 27.11.2023 одержав мінно-вибухову травму, акубаротравму з перфорацією барабанної перетинки, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки та ступні, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.08.2024, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 . (а.с.10)

В подальшому, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

З 22.06.2024 ОСОБА_1 , який прибув із Військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2024 №183, вважати таким, що вибув у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, м. Одеса з 01.07.2024 позивача для проходження ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби у ЗСУ. Підстава: направлення начальника медичної служби начальника медичного пункту №75 від 29.06.2024.

29.07.2024 Військово-лікарська комісія КНП «Одеського обласного клінічного медичного центру» ООР», за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №1759 від 29.06.2024 провела медичний огляд для визначення ступеню придатності до військової служби ОСОБА_1 .

Зазначено, що 28.11.2023 отримав ВТ, ВОСП правої стопи. Акубаротравма. Цефалгічний синдром. Тінітус. Довідка про обставини травми не надана. З 09.12.2023 знаходився на лікуванні в КНП «Міська Клінічна Лікарня №3» Запорізької МР». З 12.12.2023 знаходився на лікуванні в КНП «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської ОР». З 11.01.2024 знаходився на лікуванні в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України». Пройшов ВЛК. Встановлено тяжку травму. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. 03.04.2024 пройшов ЛВК в НВ-МКЦ «Головний Військовий Клінічний Госпіталь» МОУ, встановлено тяжку травму. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. З 02.05.2024 знаходився на лікуванні в КНП «ЦМЛ». З 29.06.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 скерований на ВЛК, з 01.07.2024 по теперішній час - стаціонарне обстеження в КНП «ООКМЦ» ООР», що підтверджується свідоцтвом про хворобу №409, виданим 18 Регіональною військово-лікарською комісією. (а.с.18-20)

З 01.07.2024 до 05.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ООКМЦ» ООР», проведено лікування: ВЛК. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Виписується з відділенням під нагляд сімейного лікаря, що вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4490 (а.с.23-24).

З 06.08.2024 ОСОБА_1 прибув до Військової частини НОМЕР_1 і приступив до виконання службових обов`язків, що вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2024 №219.

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення (за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК), що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 №267. (а.с.27).

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 01.11.2024, в якій просив здійснити перерахунок додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.07.2024 по 05.08.2024 у розмірі 100 000 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. (а.с.13-14).

Відповідач, листом від 04.02.2025 повідомив позивача, що до компетенції командування Військової частини НОМЕР_1 не належать повноваження на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за час перебування на медичному огляді ВЛК КНП «ООКМЦ», згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2024 №183, в період з 01.07.2024 по 05.08.2024, оскільки його перебування на медичному обстеженні ВЛК не може бути перебуванням на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. (а.с.29-30).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і не виплатити збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування його на лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 01.07.2024 по 05.08.2024, звернувся з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон №2011-XII).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок №260).

Відповідно до п.17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому, строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на день розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі по тексту - постанова №168, у відповідній редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до п.1 постанови №168 на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до п.1-1 постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Згідно п.1-2 постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених вище норм постанови №168 дає підстави для висновку про те, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, необхідні дві умови для виплати такої винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спірним питанням у даній справі є питання правомірності бездіяльності відповідача щодо ненарахування і не виплатити позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні останнього в закладі охорони здоров`я за спірний період.

Судом встановлено, що позивач 27.11.2023, під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, виконуючи бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 , одержав мінно-вибухову травму, акубаротравму з перфорацією барабанної перетинки, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки та ступні, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.08.2024 №3191/пп. (а.с.10).

У період з 01.07.2024 по 05.08.2024 позивач на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 перебував у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, м. Одеса для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України (а.с.119).

Враховуючи приписи Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, яка визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу, колегія суддів зазначає, що проходження військовослужбовцем військово-лікарської експертизи проводиться ВЛК у вигляді медичного огляду, з проходженням медичних обстежень та досліджень, з метою визначення придатності до військової служби. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Так, позивач з 01.07.2024 по 05.08.2024 перебував в стаціонарі КНП «Одеського обласного клінічного медичного центру» ООР» м. Одеса, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4490. Згідно вказаної виписки, позивачу проведено лікування: ВЛК (а.с.23-24).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №409 від 29.07.2024, виданого ВЛК КНП «Одеського обласного клінічного медичного центру» ООР», за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд позивача саме для визначення ступеню придатності до військової служби (а.с.18-20).

При цьому, колегія суддів зауважує, що згадані вище виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4490 та свідоцтво про хворобу №409 від 29.07.2024 не містять інших записів щодо підстав видання таких документів, окрім як "медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби" та "ВЛК".

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірний період позивач стаціонарно перебував у КНП «Одеського обласного клінічного медичного центру» ООР» саме для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України, що не є тотожним стаціонарному лікуванню в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з яким постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 пов`язує виникнення правових підстав для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Матеріали справи не містять доказів стаціонарного лікування позивача у зв`язку з отриманням поранення пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з яким постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання судом оцінки сукупності наданих позивачем медичних документів, що підтверджують перебування саме на стаціонарному лікуванні, а не лише обстеження, колегія суддів вважає помилковими, оскільки в наявних медичних документам відсутні відомості про перебування позивача саме на стаціонарному лікуванні, а не обстеженні.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах, відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Незважаючи на встановлений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Наведене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.

Доводи апеляційної скарги щодо права позивача на нарахування та виплату йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 01.07.2024 по 05.08.2024, є необґрунтованими та недоведеними, оскільки суперечать висновкам суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та правомірно відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відтак відсутні правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції та приписи ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 у справі №520/7145/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський