Справа № 753/18928/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про:

- визнання протиправними дій відповідача в особі інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Поліщука Д.М. щодо притягнення до адміністративної відповідальності;

- скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 134006 від 18.09.2024, якою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі - закрити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2025 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги подібні до викладених у позовній заяві та стосуються, зокрема, того, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме транспортний засіб позивача зафіксований приладом TruCam LTI, так як номерний знак на відповідних роздруківках з приладу не видно. Також, позивач вважає, що фіксація швидкості руху транспортних засобі приладом TruCam LTI можлива лише за його стаціонарного розміщення.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права позивач наголошує на неотриманні ним відзиву на позовну заяву.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до п. 3 ч. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором патрульної поліції Поліщуком Д.М. винесено постанову від 18.09.2024 серії ББА № 134006 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.09.2024 близько 10:05 на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 496 км. с. Новий Милятин керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більш як на 20 км/год, рухався зі швидкістю 79 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил Дорожнього Руху. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доведеним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За визначенням, що міститься у ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На виконання ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Керуючись ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 283 КпАП України встановлює, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Стаття 245 КпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Керуючись ст. 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ч. 1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закон № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 283 КпАП України постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як встановлено вище, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.09.2024 близько 10:05 на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 496 км. с. Новий Милятин керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більш як на 20 км/год, рухався зі швидкістю 79 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил Дорожнього Руху. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652.

Так, на підтвердження вказаних обставин відповідачем до матеріалів справи долучено скріншот моменту фіксації порушення приладом ТruСаm 20/20 номер ТС 000652 та на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення, проте зі змісту наданого фото неможливо ідентифікувати транспортний засіб, так як з нього не вбачається державного номерного знаку. З відео доказів фіксування спірних обставин, належно встановити державний номерний знак також неможливо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з посиланням на відеозапис правопорушення, так як відезапис та фото з приладу ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652 не дає можливості встановити номерний знак транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача в особі інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Поліщука Д.М. щодо притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії суб`єктів владних повноважень протиправними.

Окремо колегія суддів звертає увагу позивача на те, що за правовим висновком,, викладеним у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, так як належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КпАП України покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Як наслідок, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

В контексті викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині, а рішення суду першої інстанції має бути скасовано.

Керуючись статтями 242, 243, 246, 286, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ББА № 134006 від 18 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, винесену інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Поліщуком Д.М.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко