Справа № 320/60468/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №320/60468/24

адміністративне провадження № К/990/35265/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 про забезпечення позову та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі №320/60468/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025, задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - зупинено дію рішення Головного управління ДПС в м. Києві № 4893//26-15-24-01-19-03/ від 31.10.2024 про виключення з 30.09.2024 року з реєстру платників податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 320/60468/24.

До Верховного Суду 22.08.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 про забезпечення позову та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі №320/60468/24.

Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, заявлено клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, уточнено підстави касаційного оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржником вказано, що первинна касаційна скарга була подана у межах 30-денного строку, передбаченого статтею 329 КАС України, проте повернута ухвалою Верховного Суду від 11.08.2025 з формальних підстав. Повторне подання скарги відбулося одразу після усунення недоліків, однак на момент повторної подачі процесуальний строк вже сплив. Разом з тим, пропуск строку зумовлений об`єктивними та непереборними обставинами, що не залежали від волі скаржника, а саме необхідністю отримання та аналізу ухвали про повернення, підготовкою нової редакції касаційної скарги з відповідними додатками. Усі дії вчинялися без зволікання, однак зазначені процесуальні дії фактично виходили за межі 30-денного строку, встановленого статтею 329 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Верховний Суд зауважує, що воно є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Касаційну скаргу подано вдруге 11.08.2025, попередню касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 11.08.2025.

Відповідно до частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 329 Кодексу учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Верховний Суд зазначає, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є безумовним. Це обґрунтовується змістом частини 8 статті 169 КАС України, відповідно до якої повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Відтак скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Також Верховний Суд зауважує, що підставою для повернення попередніх касаційних скарг стало недотримання скаржником вимог статей 328, 330 КАС України щодо належного викладення підстав, тобто, саме проявлений податковим органом підхід до оформлення касаційної скарги став причиною для її повернення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02.09.2025 про залишення касаційної скарги без руху щодо підстав касаційного оскарження контролюючим органом вчинено посилання на пункти 2 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що апеляційний суд послався на низку постанов Верховного Суду (зокрема №300/5005/22, №600/1531/23-а, №320/6142/24, №160/11784/23), однак фактичні обставини цих справ відрізняються: у кожній з них наявні докази реальної шкоди або загрози припинення господарської діяльності, тоді як у цій справі таких доказів не подано жодного. Отже, зазначені правові висновки не можуть бути автоматично застосовані до даних правовідносин, а їх використання судами попередніх інстанцій є помилковим. У цій частині необхідно відступити від усталеної практики, оскільки її механічне застосування призводить до необґрунтованого обмеження прав суб`єкта владних повноважень. Суди фактично легалізували практику забезпечення позову без доказів реальної загрози, що створює нову правову проблему, яка раніше не розглядалася Верховним Судом.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, які саме правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права враховано судом апеляційної інстанції, від яких належить відступити, щодо застосування якої норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, як мають бути застосовані норми права у даних правовідносинах.

Скаржником не спростовано правильність врахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.10.2023 у справі №300/5005/22 та від 21.09.2023 у справі №600/1531/23-а, від 05.12.2024 у справі №320/6142/24, від 25.10.2023 у справі №160/11784/23, від 04.02.2025 у справі №280/8758/24, від 06.03.2025 у справі №420/25688/24.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а отже не усунуто недоліки касаційної скарги.

Скаржником не враховано роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків.

Слід зауважити, що приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частини 1, 3 статті 341 КАС України).

Недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання покладених завдань.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження та відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 про забезпечення позову та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі №320/60468/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 про забезпечення позову та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі №320/60468/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва В.П. Юрченко В.В. Хохуляк