Справа № 580/10674/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №580/10674/25

адміністративне провадження № Пз/990/12/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І., Стародуба О.П. та Тацій Л.В. розглянувши подання судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. про розгляд Верховним Судом як зразкової справи №580/10674/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Управління, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління щодо застосування з 01 серпня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" від 03 січня 2025 року №1 (далі - постанова КМУ № 1) при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління здійснити ОСОБА_1 з 01 серпня 2025 року перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою КМУ №1, без обмеження пенсії максимальним розміром та із урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Однак, Управління здійснило перерахунок пенсії позивача, розмір якої перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, застосувавши обмеження, установлені постановою КМУ № 1.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №580/10674/25.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року ухвалено рішення про звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд справи №580/10674/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, як зразкової

01 жовтня 2025 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду зареєстроване подання судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. від 26 вересня 2025 року про розгляд справи №580/10674/25 Верховним Судом як судом першої інстанції (далі - подання) в порядку частини першої статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказане подання надійшло разом з матеріалами адміністративної справи №580/10674/25.

Доцільність розгляду цієї справи Верховним Судом як зразкової зумовлена тим, що в окружних адміністративних судах України перебуває значна кількість аналогічних справ (у Черкаському окружному адміністративному суді розглядаються справи №580/3047/25, №580/10195/25, №580/10036/25, №580/10247/25 та інші; у Чернігівському окружному адміністративному суді - справи №620/9411/25, №620/10611/25, №620/10358/25, №620/10590/25 та інші; у Київському окружному адміністративному суді - справи №320/45532/25, №320/44709/25, №320/45192/25, №320/46323/25, №320/46504/25, №320/46590/25 та інші), відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень - територіальний орган Пенсійного фонду України. У всіх цих справах спір виник з однакових підстав, регулюється одними й тими самими нормами права, а позивачами заявлено аналогічні вимоги, що свідчить про типовий характер таких спорів.

З урахуванням масового характеру подібних позовів, а також значення предмета спору для забезпечення права на належний розмір пенсії, що охоплюється гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, існує потреба у виробленні єдиної правозастосовчої практики. Саме це зумовлює необхідність розгляду справи Верховним Судом як зразкової для формування узгодженої та стабільної судової практики у відповідних правовідносинах.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі №580/10674/25 як зразковій, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 КАС України зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Порядок і умови ініціювання та вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі наведені у статті 290 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 290 КАС України, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 290 КАС України у поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, уважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, у тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

В аспекті наведеного необхідно зазначити, що інститут зразкових рішень запроваджений з метою підвищення ефективності правосуддя шляхом розвантаження судів та спрощення процедури розгляду справ. Розгляд типової справи як зразкової має відбуватись у правовідносинах, які виникли насамперед внаслідок нового чи зміненого правового регулювання у певній сфері суспільних відносин, що в свою чергу зумовлює необхідність скерування практики застосування таких змін з метою їх правильного сприйняття і реалізації.

Аналізуючи наведені положення процесуального закону для визначення доцільності ухвалення зразкового рішення у згаданій категорії спорів, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у справах №360/1809/20, №620/4149/20, №300/3440/20, №600/3364/22-а, №240/19602/22 про те, що інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень.

Верховний Суд констатував, що лише наявність усіх вищезазначених ознак типових справ може бути підставою для висновку про доцільність ухвалення рішення у зразковій справі задля забезпечення передбачуваності та єдності правозастосовної практики у певній категорії спірних правовідносин та швидкого розгляду значної кількості однотипних справ.

Крім того, кількісний показник типових справ безумовно має значення при вирішенні питання про доцільність ухвалення зразкового рішення. Це вбачається безпосередньо зі змісту частини першої статті 290 КАС України.

Проте, необхідно також зауважити, що доцільність ухвалення зразкового рішення у певній категорії типових спорів повинна виводитися передусім через призму завдання Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою забезпечувати сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII).

Тобто "доцільність" є дещо ширшою категорією, аніж "кількість" однотипних спорів, які потребують однакового підходу до їх вирішення, тож не може визначатися виключно кількісним показником справ, які у розумінні пункту 21 частини першої статті 4 КАС України мають ознаки типових, відтак механізм ухвалення зразкового рішення не потрібно використовувати лише як спосіб зменшити навантаження на суди першої інстанції.

Якщо виходити з того, що інститут зразкової справи є одним із способів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики, то в такому випадку основним орієнтиром для застосування цього механізму, на думку колегії суддів, має бути необхідність усунення (вирішення) проблеми неоднакового чи суперечливого застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права у справах, спори у яких виникли за аналогічних обставин справи та однакового правового регулювання спірних відносин.

Тобто має існувати чітко окреслена проблема чи складність у правозастосуванні (зумовлена, зокрема, невизначеністю чи суперечливістю законодавчого регулювання певних суспільних відносин) на прикладі типових справ, кількість яких у поєднанні з необхідністю узгодження підходів до їх вирішення і визначатиме доцільність ухвалення зразкового рішення в певній категорії спорів.

Також варто додати, що неоднаковість підходів до вирішення однотипних спорів може проявитися, коли складеться певна (суперечлива чи неоднакова) судова практика їх розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, яка власне і засвідчить цю відмінність у правозастосуванні.

У такому контексті зразкове рішення слугуватиме для судів першої та апеляційної інстанцій своєрідним взірцем, орієнтиром того, як потрібно застосовувати закон і вирішувати подібні справи.

Аналогічну позицію з приводу мети застосування процесуального механізму ухвалення зразкового рішення було висловлено в ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі №420/13452/20 та від 07 листопада 2022 року у справі №600/3364/22-а.

Предметом спору у справі №580/10674/25 є правомірність застосування територіальним органом Пенсійного фонду України понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою КМУ № 1, до пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-XII, а також обмеження такої пенсії максимальним розміром.

Звертаючись із поданням про розгляд цієї справи як зразкової, ОСОБА_2 виходив із того, що відсутня усталена практика вирішення аналогічних спорів, а масовий характер подібних позовів вимагає вироблення Верховним Судом єдиного підходу.

Разом з тим Верховний Суд постановою від 11 вересня 2025 року у справі №120/1081/25 вже розглянув аналогічний спір, де позивач - військовий пенсіонер - оскаржував дії органу Пенсійного фонду щодо застосування положень статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови КМУ №1, якими було запроваджено понижуючі коефіцієнти до пенсій, призначених за Законом №2262-XII.

У цій постанові Верховний Суд однозначно зазначив, що застосування до призначених (перерахованих) пенсій військовослужбовців положень статті 46 Закону №4059-IX та постанови КМУ №1, якими передбачено виплату пенсії з понижуючими коефіцієнтами та обмеженням максимальним розміром, є протиправним, оскільки обмежує гарантоване право на належний соціальний захист (стаття 46 Конституції України) та суперечить спеціальному законодавству - Закону №2262-XII. Верховний Суд наголосив, що зміна умов пенсійного забезпечення можлива лише шляхом внесення змін безпосередньо до цього закону, а не через закон про Державний бюджет чи підзаконні акти Кабінету Міністрів України.

Таким чином, на час надходження подання існувала актуальна та чітко сформульована правова позиція Верховного Суду щодо застосування спірних норм, що виключає потребу у відкритті провадження у зразковій справі.

Вказана правова позиція є актуальною, усталеною та багаторазово застосовувалася судами різних інстанцій. Зокрема, Верховним Судом - 18 разів, у тому числі у постановах від 17 вересня 2025 року у справі №240/1202/25, від 23 вересня 2025 року у справі №380/1811/25, від 24 вересня 2025 року у справі №240/4302/25. Аналогічні висновки відображені також у 53 постановах судів апеляційної інстанції та 220 рішеннях судів першої інстанції.

Крім того, в ухвалах від 06 лютого 2025 року у справі №520/909/25 та від 25 лютого 2025 року у справі №200/116/25 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за поданням про розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції зразкової справи з аналогічним предметом спору.

За правилами частини шостої статті 290 КАС України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті.

Враховуючи, що правовідносини, які склалися у цій справі, не є новими для судової практики, а також беручи до уваги наявність сформованої та послідовно застосовуваної Верховним Судом правової позиції з даного питання, відсутні підстави для відкриття провадження у зразковій справі. Застосування вже вироблених підходів забезпечує єдність судової практики та гарантує однакове застосування норм права судами усіх інстанцій.

Керуючись статтями 4, 248, частиною шостою статті 290 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за поданням судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. про розгляд Верховним Судом як зразкової справи №580/10674/25.

2. Матеріали справи №580/10674/25 разом з поданням повернути до Черкаського окружного адміністративного суду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді: А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук

О.П. Стародуб

Л.В. Тацій