Справа № 440/13290/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 жовтня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/13290/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не проведенні службового розслідування щодо встановлення фактичних обставин, що призвели до отримання поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області;

- встановити факт отримання поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування факту поранення та встановлення фактичних обставин контузії (травми) старшого сержанта ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 за результатами проведеного службового розслідування у відповідності до п. 4 прохальної частини позову в офіційному порядку надіслати на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поштову адресу ( АДРЕСА_1 ):

1) Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) у відповідності з Додатком 4 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України /пункт 8 розділу II/, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332.

2) Довідку про обставини поранення, контузії (травми) у відповідності з Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України /пункт 1.9 глави 1 розділу II/, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402;

- визнати протиправними та незаконними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у не наданні відповіді та документів на адвокатський запит від 25.05.2025 № 141 щодо проходження військової служби та грошового забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути адвокатський запит від 25.05.2025 № 141 та надати на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та поштову адресу ( АДРЕСА_2 ) повну відповідь та документи з усіх питань, вказаних у запиті.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Щодо змісту позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 5, ч. 9 ст. 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається зміст позовних вимог та докази, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, стаття 245 КАС України регламентує повноваження суду при вирішенні справи.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позовна вимога позивача встановити факт отримання поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області, не може бути розглянута судом, оскільки встановлення такого юридичного факту не визначене у статті 245 КАС України.

Окрім того, позивач просить суд визнати протиправною та незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не проведенні службового розслідування щодо встановлення фактичних обставин, що призвели до отримання поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування факту поранення та встановлення фактичних обставин контузії (травми) старшого сержанта ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області.

Отже, дані позовні вимоги визначають спосіб повновлення права позивача та вимогу позивача щодо встановлення факту поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року, оскільки стосуються зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування щодо даного факту поранення та встановлення його фактичних обставин настання і видачі довідки форми 5 відповідно до Положення МО України №402.

Неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 по справі № 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Тобто у цій справі є спір щодо оскарження дій та рішення відповідача, суд не розглядає в адміністративному судочинстві встановлення юридичного факту, а розглядає вимоги щодо правової оцінки дій, бездіяльності та рішення суб`єкта владних повноважень, який відмовив у позасудовому порядку встановлення певного факти.

Оскільки у цій справі наявний спір щодо правовідносин, то суд перевіряє правомірність рішення, дії відповідача, що оскаржується, на предмет їх правомірності щодо відмови у позасудовому порядку встановлення факту, яке має юридичне значення для позивача.

Таким чином, позивачу необхідно привести у відповідність предмет позову до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог визнати протиправними та незаконними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у не наданні відповіді та документів на адвокатський запит від 25.05.2025 № 141, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути адвокатський запит від 25.05.2025 № 141 та надати повну відповідь та документи з усіх питань, вказаних у запиті суд зазначає наступне.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Крім того, в силу положень пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 12 названого Закону встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

У той же час, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до абзаців першого та другого частини першої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно із частинами другою, третьою статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі №640/7688/21 за результатами аналізу вищенаведених положень чинного законодавства дійшов таких висновків щодо правозастосування:

- якщо говорити про запит на отримання публічної інформації у сенсі Закону №2939-VI, то запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. При цьому, розпорядниками такої інформації є суб`єкти, названі у статті 13 цього Закону;

- якщо ж йдеться про адвокатський запит у розумінні Закону №5076-VI, то на відміну від запиту на отримання публічної інформації, такий може бути адресований як суб`єктам владних повноважень та юридичним особам, так і приватним особам;

- основною відмінністю між запитом на отримання публічної інформації (1) і адвокатським запитом (2) є те, що перший - може стосуватися будь-якої публічної інформації, незалежно від того, стосується вона запитувача чи ні, а другий - інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги клієнту. Тобто метою звернення адвоката з адвокатським запитом є виключно належне виконання договору про надання правової допомоги. Це узгоджується з приписами статті 24 Закону №5076-VI, якою передбачено обов`язок адвоката додавати до адвокатського запиту посвідчені ним копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, як неодноразово у своїх постановах вказувала Велика Палата Верховного Суду, сам по собі адвокатський запит не є запитом про надання публічної інформації, оскільки може бути адресований не лише розпорядникам публічної інформації, визначеним Законом №2939-VI, а більш широкому колу суб`єктів (постанови ВП ВС від 29.04.2020 у справі №826/2106/17, від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а).

Верховний Суд у вищезгаданій постанові від 21.03.2024 зазначив, що Закон №5076-VI не містить заборони запитувати в адвокатському запиті публічну інформацію, якщо це необхідно для захисту інтересів клієнта. Тобто, адвокатський запит може стосуватися й надання публічної інформації. Але, у такому разі адвокат у запиті, крім посилання на відповідні статті Закону №5076-VI, зобов`язаний послатися й на відповідні статті Закону №2939-VI, як на правову підставу для отримання інформації, яка підпадає під визначення публічної, а також дотриматися вимог останнього й звернути увагу суб`єкта, якому адресовано адвокатський запит, на його статус розпорядника публічної інформації.

Суд, дослідивши наявну у матеріалах справи копію адвокатського запиту адвоката Віктора Сєрого від 25.05.2025 № 141, встановив, що у ньому відсутні посилання на Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, адвокат не ідентифікував свій адвокатський запит в якості запиту про доступ до публічної інформації.

Натомість, зі змісту вищезгаданого адвокатського запиту слідує, що метою звернення адвоката до командира військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом було отримання відомостей, необхідних для надання юридично-правової допомоги позивачу, про що ним наголошено в цьому ж запиті.

Як зазначено вище, основна відмінність запиту на отримання публічної інформації від адвокатського запиту полягає у тому, що перший - може стосуватися будь-якої публічної інформації, незалежно від того, стосується вона запитувача чи ні, а другий - інформації, необхідної адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Тому, звертаючись до розпорядника публічної інформації із адвокатським запитом, адвокат (у тому числі, який звертається з метою належного виконання договору про правову допомогу) повинен окрім положень Закону №5076-VI, який визначає його право на таке звернення, посилатися й на норми Закону №2939-VI, аби розпорядник інформації мав можливість "ідентифікувати" такий запит саме як запит на публічну інформацію.

Враховуючи вищезазначене, дану позовну вимогу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства та будь-якого іншого судочинства, оскільки така позовна вимога взагалі не може розглядатися судами.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Щодо викладу підстав (обставин) позову.

Позивачу необхідно зазначити у підставах та обставинах позову період проходження його служби та уточнити його на відповідність доказів, які він подає до суду: це 2022 рік чи у 2023 рік.

Якщо це описка то виправити її і надати нову редакції позову.

Щодо переліку документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів.

Судом встановлено, що до позовної заяви не додані докази вручення заяви позивача військовій частині НОМЕР_1 від 25.05.2025, а також не наданий рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про видачу довідки форми 5 та докази їх вручення військовій частині, довідку про послужний список позивача, видану відповідним ТЦК та СП, довідку відповідно до постанови ВЛК про непридатність до військової служби позивача.

Окрім того, з метою повного і всебічного розгляду справи та належного дослідження доказів у справі, суд зазначає про необхідність надання до позовної заяви роздруківки (стенограми) рукописного тексту заяви позивача військовій частині НОМЕР_1 від 25.05.2025, засвідчену позивачем або його представником, оскільки власноручно написана заява не дозволяє суду остаточно встановити її зміст.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це, зокрема, військова служба.

Отже, для даного спору строк звернення до суду складає 1 місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 06.03.2025 у справі № 380/13595/24 зробив наступні висновки щодо обчислення строку звернення до суду в даній категорії справ:

"64. У контексті відмови у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) таким моментом є не дата подання рапорту, а саме дата отримання офіційної відмови військовою частиною. Це пояснюється тим, що до моменту отримання відповіді від компетентного органу особа не може достеменно знати, чи порушені її права фактом відмови.

65. У даному випадку відмова у видачі довідки була оформлена офіційним листом військової частини НОМЕР_1 від 08 травня 2024 року. Відповідно, перебіг строку звернення до суду повинен обчислюватися саме з моменту отримання позивачем цього листа. Такий підхід узгоджується з положеннями статті 122 КАС України, згідно з якою строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

66. Однак суди попередніх інстанцій не встановили фактичну дату отримання позивачем зазначеного листа від військової частини НОМЕР_1. Не встановлення такого факту є суттєвим недоліком судового розгляду, оскільки без цього неможливо точно визначити момент початку відліку строку звернення до суду.

67. З огляду на вищевикладене, встановлення дати отримання позивачем відмови у видачі довідки є необхідною передумовою для визначення своєчасності звернення до суду.

68. Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголошує, що у справах, пов`язаних із відмовою у видачі довідок військовослужбовцям, процесуальні строки мають визначатися з урахуванням реальних обставин проходження військової служби та об`єктивних перешкод для звернення до суду.

69. Правозастосовна практика вимагає уникнення надмірного формалізму, який може призвести до обмеження доступу до правосуддя. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що застосування строків не може бути суто механічним. Процесуальні норми повинні враховувати фактичні можливості особи для реалізації права на судовий захист, особливо якщо йдеться про військовослужбовців, які виконують службові завдання у складних умовах.

70. Надмірний формалізм у застосуванні строків звернення до суду може розцінюватися, зокрема, як необґрунтоване обмеження права на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це може свідчити про відхід від принципу верховенства права та порушення процесуальних гарантій, які забезпечують ефективний судовий контроль за діями суб`єктів владних повноважень.

71. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також наголошує, що в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із збройною агресією РФ, необґрунтоване формальне застосування строків може мати ознаки обмеження доступу до правосуддя. Військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях, стикаються з об`єктивними перешкодами, які можуть ускладнювати або унеможливлювати своєчасне звернення до суду. Отже, суди повинні оцінювати не лише формальні аспекти процесуальних строків, але й фактичні умови, у яких перебуває військовослужбовець.

72. З огляду на це, суворе застосування процесуальних строків без врахування зазначених факторів суперечить статтям 55, 124 та 129 Конституції України, які гарантують право на судовий захист і зобов`язують суди враховувати об`єктивні перешкоди, що впливають на можливість звернення до суду.

73. З огляду на викладене Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо залишення позовної заяви без розгляду передчасними.

74. Верховний Суд наголошує, що при застосуванні положень статей 122 та 123 КАС України у справах щодо відмови у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до наказу МОЗ № 402, слід враховувати наступне: початком перебігу строку оскарження є дата отримання військовослужбовцем офіційної відмови, а не дата подання рапорту чи запиту; умови проходження військової служби в період воєнного стану в конкретних випадках мають враховуватися судами як обставина під час визначення своєчасності звернення."

З урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду, суд обраховує строк звернення до суду із дати отримання відмови від військової частини.

Лист від 13.06.2025 з відмовою військової частини НОМЕР_1 у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до наказу МОЗ № 402, отриманий позивачем 19.06.2025 відповідно до трекінгку поштового відправлення № 106.

Отже, позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з 20.07.2025 по 18.09.2025.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: десять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- заяви про поновлення строку строку звернення до адміністративного суду;

- уточненої позовної заяви (підстав, обставин та предмета позову), з урахуванням мотивувальної частини даної ухвали суду;

- доказів вручення заяви позивача від 25.05.2025 військовій частині НОМЕР_1 ,

- рапорта на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про видачу довідки форми 5 та докази його вручення військовій частині,

- довідки про послужний список позивача, видану відповідним ТЦК та СП,

- довідки відповідно до постанови ВЛК про непридатність до військової служби позивача,

- роздруківки (стенограми) рукописного тексту заяви позивача військовій частині НОМЕР_1 від 25.05.2025, засвідчену позивачем або його представником.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.І. Бевза