Справа № 320/23118/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21 листопада 2022 року №957/Ж10/.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 21.11.2022 №957/Ж10/.

Разом з тим, у вказаному рішенні не було визначено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року заяву адвоката Спиридонова Олега Володимировича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №320/23118/23 - задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

В апеляційній скарзі Центральне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, стягнені судові витрати у сумі 20 000 грн. 00 коп. на допомогу ТОВ «Есо-Автотехнікс» є неспівмірними, документально не обґрунтованими та поданими з пропуском строку.

Як вказує скаржник, дана справа не є достатньо складною, та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу з приводу проведення перевірки відносно дотримання позивачем податкового законодавства. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статтей Податкового кодексу України.

До того ж, письмові пояснення по даній справі є ідентичними, що подавалися позивачем по інших справах за участю відповідача по аналогічним порушенням інших звітних періодів щодо поданих декларацій з податку на додану вартість (наприклад №320/23117/23, №320/12128/23 та ін.), що не потребувало витрачання значного часу на їх підготовку.

Крім того, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити у повному обсязі.

Вказана апеляційна скарга обгрунтована тим, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу фактично понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи № 320/23118/23 у сумі 91 950,40 грн підтверджені поданими до суду належними та допустимими письмовими доказами, які не були спростовані відповідачем під час вирішення судом першої інстанції питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції щодо зменшення суми витрат на правничу допомогу на 13 000,00 грн з власної ініціативи без належного доведення Відповідачем невідповідності цих витрат принципу неминучості є неправомірним оскільки суперечить приписам частин шостої-сьомої ст. 134 КАС України.

До того ж, відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу позивача в частині «гонорару успіху» адвоката, передбаченого договором про надання правової (правничої) допомоги від 18.05.2023 № 18/05/2023-2ПД, суд першої інстанції врахував доводи і заперечення відповідача викладені в заяві від 08.01.2024, які водночас не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 прийнято до провадження дану справу та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження з 19 серпня 2025 року.

У силу вимог частини першої статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Приймаючи додаткове рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу та частково задовольняючи заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на принципи добросовісності, справедливості та разумності, наявні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог частини першої та третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої вказаної статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 частини першої ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Як свідчать матеріали справи, що 18.05.2023 між адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» (Клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №18/05/2023-2ПД, за умовами якого адвокат зобов`язався надати необхідну правову допомогу клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Київському окружному адміністративному суді шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України у справі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2022 №957/Ж10/.

Згідно з пунктом 4.1 договору за правову допомогу, передбачену п.1.2 договору клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі, визначеному в додатковій угоді до цього договору за розрахунковою ставкою 2000,00 грн. за 1 годину витраченого часу адвоката.

У свою чергу, 18.05.2023 між сторонами було підписано Додаткову угоду, пунктом 1 якої визначено, що сторони домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним договором становить:

- за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Київського окружного адміністративного суду позовної заяви - 25000,00 грн. (згідно опису наданих послуг, що додається);

- за представництво клієнта та ведення справи у Київському окружному адміністративному суді в процесуальному статусі позивача, тому числі участь у судових засіданнях - 2000,00 грн. за 1 годину витраченого часу адвоката.

Пунктом 4 додаткової угоди визначено, що за згодою сторін у разі задоволення судом позову у справі, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 (п`яти) процентів від ціни позову.

На підтвердження виконання вказаних робіт позивачем додано опис наданих послуг від 18.05.2025, що є додатком до Додаткової угоди, відповідно до якого адвокатом було надано клієнту такі послуги:

- вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору (4 години) - 8000,00 грн.;

- вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи, підготовку та узгодження з клієнтом правової позиції по справі, збір доказів (2 години) - 4000,00 грн.;

- вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини (0,5 години) - 1000,00 грн.;

- опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; формування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками (9 годин) - 12000,00 грн., що загалом становить 25000,00 грн.

Також позивач долучив до матеріалів справи акт приймання-передачі послуг від 26.12.2023, відповідно до якого адвокатом було надано клієнту такі послуги:

- вивчення відзиву ЦМУ ДПС по роботі з ВПП на позову заяву. Складання і направлення відповіді на відзив ЦМУ ДПС по роботі з ВПП (1 година) - 2000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 26.07.2023, з урахуванням часу, витраченого для прибуття до суду (1 година) - 2000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 20.09.2023, з урахуванням часу, витраченого для прибуття до суду (1,5 години) - 3000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 25.09.2023, з урахуванням часу, витраченого для прибуття до суду (1 година) - 2000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 04.10.2023, з урахуванням часу, витраченого для прибуття до суду (1 година) - 2000,00 грн.;

- підготовка, складання та доставлення до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 22.08.2023 №22/08/2023-1зсс (2 години) - 4000,00 грн.;

- підготовка, складання та доставлення до суду клопотання про врахування висновків Верховного Суду від 22.09.2023 №22/09/2023-1зпп (2 години) - 4000,00 грн.;

- підготовка, складання та доставлення до суду письмових пояснень від 28.09.2023 №28/09/2023-1зпп (2 години) - 4000,00 грн.;

- підготовка, складання та надіслання до суду через підсистему «Електронний суд» додаткових пояснень по справі від 06.11.2023 з додатками (2 години) - 4000,00 грн.;

- підготовка, складання та надіслання до суду через підсистему «Електронний суд» заяви у порядку частини сьомої ст.139 КАС України від 04.12.2023 з додатками (0,1 години) - 200,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 06.12.2023, з урахуванням часу, витраченого для прибуття до суду (2 години) - 3000,00 грн.;

- підготовка, складання та направлення до суду через підсистему «Електронний суд» заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розміру витрат, які ТОВ «Есо-Автотехнікс» має понести у зв`язку з розглядом справи від 26.12.2023 (2 години) - 4000,00 грн.;

- виплата гонорару відповідно до п.4 додаткової угоди до Договору зі змінами - 32750,00 грн.

Загальна сума наданих послуг за актом становить 66950,40 грн.

На підтердження часткової сплати позивачем додано платіжну інструкцію від 19.05.2023 №133 на суму 25000,00 грн.

У той же час, колегія суддів зауважує, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 813/1966/18.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що участь позивача у судових засіданнях 26.07.2023 (1 година), 20.09.2023 (1,5 години), 25.09.2023 (1 година), 04.10.2023 (1 година) та 06.12.2023 (2 години) не підтверджується протоколами судового засідання.

Крім того, відповідач зазначив, що виокремлення адвокатом послуг з: вивчення та аналізу документів, що підтверджують наявність спору, вивчення та аналізу чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи, підготовку та узгодження з клієнтом правової позиції по справі, збір доказів, вивчення та аналізу судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини, опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; формування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками як самостійні види адвокатських послуг є необґрунтованим та неспівмірним із фактично наданими послугами.

Також відповідач зауважив, що заявлений позивачем до стягнення розмір гонорару успіху не є співмірним зі складністю справи.

Крім того, відповідач зазначив, що письмові пояснення по цій справі є ідентичними із тими, які подавались адвокатом по іншим справам (320/23117/23, 320/12128/23 та ін.), що не потребувало витрачання від відповідача значеного часу на їх підготовку.

У той же час, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 частини першої ст.1 Закону №5076-VI).

При цьому, відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом цієї справи, суд зазначає, що не відповідають ознакам «неминучості» такі складові заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу:

- вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору (4 години) - 8000,00 грн.;

- вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи, підготовку та узгодження з клієнтом правової позиції по справі, збір доказів (2 години) - 4000,00 грн.;

- вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини (0,5 години) - 1000,00 грн.

Такі дії входять до процесу складення позову, які є взаємозалежними та не виключають одна одну, відтак витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані.

У свою чергу, Верховний Суд у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі №922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо в Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані послуги, надані адвокатом, на загальну суму 13000,00 грн. не відповідають критерію «неминучості», а також охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Слід зазначити, що наведене зменшення вартості витрат на правничу допомогу не стосується оцінки співмірності таких витрат, позаяк у даному випадку суд надає оцінку не вартості, а обсягу наданих послуг, що не є тотожним.

При цьому, на переконання суду, ретельне дослідження обсягу витрат на правничу допомогу є обов`язком суду, виконання якого є запобіжником штучного збільшення недобросовісними учасниками процесу вартості судових витрат шляхом необґрунтованого включення до їх обсягу робіт (послуг), які фактично не виконувалися (не надавалися), або охоплюються іншими роботами (послугами), або не пов`язані критерієм «неминучості» з розглядом справи тощо.

Отже, оцінка обсягу та складових наданих представником послуг та їх відношення до розгляду справи (у тому числі через критерій «неминучості») має передувати оцінці розміру таких послуг на предмет їх співмірності зі складністю справи, витраченим часом, ціною позову тощо.

Крім того, надані послуги адвокатом такі як: участь представника позивача у судових засіданнях 26.07.2023, 20.09.2023, 04.10.2023 та 06.12.2023, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки відсутні протоколи судових засідань, які б підтверджували факт їх проведення та, відповідно, участь представника позивача у них, тому послуги з участі у судових засіданнях з на суму 10000,00 грн. не підлягають розподілу.

При цьому, лише 25.09.2023 підтверджується участь представника позивача у судовому засіданні, а тому заявлені в цій частині до стягнення витрати за участь у відповідному судовому засіданні у розмірі 2000,00 грн. є обґрунтованими.

До того ж, представником позивача не доведено суду, яким чином зазначена послуга як підготовка, складання та направлення до суду через підсистему «Електронний суд» заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розміру витрат, які ТОВ «Есо-Автотехнікс» має понести у зв`язку з розглядом справи мала вплив на хід розгляду справи в частині надання професійної правничої допомоги позивачеві.

Що стосується додаткової оплати послуг такої як «гонорар успіху» слід зазначити, що такі витрати як гонорар успіху, не належать безпосередньо до витрат пов`язаних з розглядом справи, вони не є фактичними та неминучими.

У даному випадку, гонорар за прийняття рішення на користь клієнта не пов`язаний з наданням правової допомоги у формі конкретно визначених послуг, дій та не є витратами, які пов`язані та були необхідними для захисту довірителя.

Верховний Суд у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначив, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Отже, будь-які заохочувальні доплати не підлягають відшкодуванню, оскільки за відсутності таких доплат, об`єм наданих послуг залишається незмінним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що витрати у розмірі 5 (п`яти) процентів від ціни позову понесені як пропорційно виражений гонорар успіху не підлягають задоволенню.

До того ж, колегія суддів враховує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Так, Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі №873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на вказане, оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, враховуючи, що витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 20000 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, що відповідає критерію реальності таких витрат, з огляду на те, що предмет спору у даній справі не є складним та не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані витрати на правничу допомогу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Есо-Автотехнікс» та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко