Справа № 461/2781/25
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2781/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

з участю: секретаря судового засідання Салика С.М.,

представника позивача Бориславського А.Л.,

представника відповідача Костєва Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79007, м. Львів, вул. Костюшка, 1, код за ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Бориславський Андрій Любомирович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати причину пропуску на звернення до суду з даним позовом поважною, поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови Львівської митниці від 25.03.2025 року, так як він пропущений з поважних причин; змінити пункт 2 постанови Львівської митниці від 25.03.2025 року у справі про порушення митних правил №0254/209000/2025, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України, в частині розміру штрафу. На ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів. Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача Львівської митниці судовий збір в сумі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову, покликається на те, що Постановою Львівської митниці від 25.03.2025 року у справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст .471 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 273 534,12 грн. Стягнуто на користь Львівської митниці 440,43 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці. Як зазначено в оскаржуваній постанові, на підставі висновку спеціаліста СЛЕД Держмитслужбивід 14.03.2025 року №-0173, загальна вартість вилучених предметів в справі про ПМП №0254/209000/2025 становить 911 780,40 грн. Вважаємо висновок експертного дослідження неналежним та недопустимим доказом з огляду на наступне: з огляду на те, що висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 14.03.2025 року №-0173, встановлена загальна ринкова вартість товару на ринку Україні, вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з торгівельної мережі Інтернет на митній території України, не врахувавши, що товар переміщувався водієм ОСОБА_1 через митний кордон України і вартість встановлюється на момент перетину митного кордону України. Згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз. Представник позивача вважає, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але Спеціалізована лабораторія уповноважена не уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок Львівської митниці. Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зазначає, що висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі. 18.03.2025 ОСОБА_1 надіслав на адресу Львівської митниці засобами електронного зв`язку (вх. №9476/19-20) клопотання щодо врахування документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: Faktura VAT nr 4/3/2025 від 01.03.2025 та фактура Faktura VAT nr 5/3/2025 від 01.03.2025. Згідно Faktura VAT nr 4/3/2025 від 01.03.2025 вартість безпровідних трансферних принтерів в кількості 50 шт. становить 21217,50 PLN (польських злотих). Згідно фактура Faktura VAT nr 5/3/2025 від 01.03.2025 вартість бездротових машинок для татуажу з маркуванням «ENSO KAIZEN», в кількості 20 шт. та бездротових машинок для татуажу з маркуванням «ENSO WOS E50», в кількості 10 шт. становить 1426,80 EUR. Згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день вчинення порушення митних правил (03.03.2025), курс валют становив: 1 PLN 10,3890 грн., 1 EUR 43,1134 грн. Таким чином вартість предметів порушення митних правил становить: (48х424,35х10,3890 грн.)=211611,46 грн. та 1426,80 EUR х 43,1134 грн.=61514,20 грн. Загальна вартість становить: 211611,46 грн. +61514,20 грн. = 273125,66 грн. Таким чином слід накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене ч. 2 ст. 471 МК України, у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості цих товарів на суму 273125,66 грн.х30% = 81 937,70 грн. та повернути вилучені товари для митного оформлення.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року відкрито провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін у судове засідання.

30.04.2025 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Представник відповідача зазначає, що 18.03.2025 (вх.№9476/10-20) від гр. ОСОБА_1 на адресу Львівської митниці надійшло клопотання щодо врахування документів (FAKTURA VAT nr 5/3/2025, FAKTURA VAT n 4/3/2025 від 10.03.2025р.) при визначенні вартості вилучених товарів у справі про порушення митних правил. У свою чергу, FAKTURA VAT nr 5/3/2025, FAKTURA VAT nr 4/3/2025 від 10.03.2025 р., надіслані гр. ОСОБА_1 на адресу Львівської митниці, які виписані на ім`я «Kuncio Ivan» з вказаною датою про сплату 10.03.2025 року, не прийняті до уваги Львівською митницею у зв`язку з тим що вказані документи надійшли до Львівської митниці після визначення вартості тимчасово вилученого товару експертом СЛЕД Держмитслужби, а також дата видачі вказаних фактур вказана - 10.03.2025 р., хоча протокол про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 складено 03.03.2025 року. Тобто, вказані документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами по справі. Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 №18, у редакції наказу від 12.11.2019 №29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ. Отже, з метою визначення вартості товару, відповідно до норм ст. ст. 515 - 516 МК України у справі було призначено та проведено їх товарознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України. Згідно висновку експерта від 14.03.2025 № -0173 проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, встановлено що загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 становить 911 780,40 грн. Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 14.03.2025 №-0173, висновок складений експертами Кузнєцовим М. та Бірюковою О., які володіють достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі. 03.03.2025 гр. ОСОБА_1 на адресу Львівської митниці було написано заяву про припинення провадження шляхом компромісу по справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025. Однак, 25.03.2025 року на підписання мирової угоди гр. ОСОБА_1 до Львівської митниці на визначену в протоколі про порушення митних правил дату та час, не з`явився. Представник відповідача зазначає, що Позивач у своєму позові посилається на порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Однак, враховуючи, що проведені експертами СЛЕД Держмитслужби експертизи не є судовими (ст. 515 МК України) та у своїй діяльності такі експерти керуються нормами інших нормативних актів (наведеними вище) вказане посилання Позивача є безпідставним. Позивач, долучаючи до матеріалів справи Фактури № 5/3/2025 та № 4/3/2025 від 01.03.2025 посилається на такі як належний та допустимий доказ вартості тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил товарів. Слід зазначити, що надані документи не перекладені Українською мовою. Вважає, що висновок від 14.03.2025 №-0173 складені уповноваженим органом, відповідають вимогам закону, є належними та допустимими доказами.

Ухвалою від 19 травня 2025 року призначено в адміністративній справі №461/2781/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Львівській області (адреса: вул. Конюшинна, 24, м. Львів, 79040).

На вирішення експертам поставлено наступне питання:

Яка вартість товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил від 03.03.2025 року №0254/UA209000/2025, при перетині митного кордону України?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Провадження у справі зупинено.

05 вересня 2025 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Львівській області повернулися матеріали адміністративної справи.

Ухвалою від 05 вересня 2025 року поновлено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову, просить такий задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив із покликанням на обставини, наведені у поданому відзиві на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що Постановою Львівської митниці від 25.03.2025 року у справі про порушення митних правил №0254/209000/2025, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 273 534,12 грн. Стягнуто на користь Львівської митниці 440,43 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Згідно з протоколу про порушення митних правил від 03.03.2025 року №0254/209000/2025 встановлено, що 03.03.2025 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в Україну в якості водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER», р.н. НОМЕР_2 через пункт пропуску «Медика- Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну», обравши для слідування смугу митного контролю позначену символами «зелений коридор». В подальшому, під час проведення митного огляду транспортного засобу в багажному відділені автомобіля без ознак приховування було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме:

- Безпровідні трансферні принтери з маркуванням «AIMO T08FS», нові в упаковці виробника, Made in China, 48 шт.;

- Бездротові машинки для татуажу з маркуванням «ENSO», нові в упаковці виробника, 20 шт.;

- Бездротові машинки для татуажу з маркуванням «ENSO WOS E50», нові в упаковці виробника, 10 шт.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до ч. 4 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч. 5 ст .366 Митного кодексу України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Також, ч. 6 ст. 366 Митного кодексу України визначено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною 4 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян (…). Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

В наданому поясненні від 03.03.2025 гр. ОСОБА_1 не визнав себе власником даного товару, оскільки вказаний товар з його слів, йому передали для перевезення на територію України, документів підтверджуючих вартість вказаного товару на момент проходження митного контролю гр. ОСОБА_1 не надав.

З метою визначення вартості товару, відповідно до норм ст. ст. 515 - 516 МК України у справі було призначено та проведено їх товарознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України. Згідно висновку експерта від 14.03.2025 №-0173 проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, встановлено що загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 становить 911 780,40 грн.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 14.03.2025 №-0173, висновок складений експертами Кузнєцовим М. та Бірюковою О., які володіють достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі.

03.03.2025 гр. ОСОБА_1 на адресу Львівської митниці було написано заяву про припинення провадження шляхом компромісу по справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025.

Однак, 25.03.2025 року на підписання мирової угоди гр. ОСОБА_1 до Львівської митниці на визначену в протоколі про порушення митних правил дату та час, не з`явився.

Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого товар, було тимчасово вилучено протоколом про порушення митних правил та передано на склад Львівської митниці.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 2 статті 471 Митного кодексу України.

Відповідно до статей 519, 520 МК України із гр. України ОСОБА_1 слід стягнути на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 522 - 527 Митного кодексу України, постановлено:

1. Громадянина України ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

2. На гр. України ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 273 534,12 (двісті сімдесят три тисячі п`ятсот тридцять чотири) гривні 12 коп.

3. Товари, тимчасово вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 повернути гр. України ОСОБА_1 .

4. Стягнути із гр. України ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 440,43 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

5. На підставі ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення копію постанови надіслати (вручити) гр. України ОСОБА_1 .

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені позивачем доводи для поновлення процесуального строку для звернення до суду, суд вважає, що процесуальний строк звернення із заявою про оскарження рішення позивачем пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 489 Митного Кодексу України (МК України) посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (як і передбачено ст. 495 МК України) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в не заявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Разом з тим, санкція ч. 2 ст. 471 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язків характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару.

В основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено висновок №-0173 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, відповідно до якого загальна вартість вилучених предметів в справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 становить 911 780,40 грн.

Відповідно до частини другої статті 357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Статтею 515 Митного кодексу України регламентовано право особи, щодо якої порушено справу про порушення митних правил, на проведення за її рахунок незалежної експертизи. Водночас, нормами вказаної статті передбачено вчинення процесуальної дії щодо призначення експертизи виключно посадовою особою органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) далі за текстом Інструкція, основними видами (підвидами) експертизи є в тому числі 1.2.4. товарознавча експертиза: машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання; автотоварознавча; транспортно-товарознавча; військового майна, техніки та озброєння.

Згідно з Розділом ІV Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) далі за текстом Рекомендації, встановлено, що основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.

Відповідно до висновку Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/13571-ТВ від 29.08.2025 року, вартість об`єктів дослідження, вилучених, згідно із протоколом про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 станом на 03.03.2025 року становила 416035,24 грн.

Оскільки вказаний висновок експертизи складено атестованим судовим експертом Львівського НДІ судових експертиз, попередженим про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, він узгоджуються з іншими доказами у справі, то суд має достатні підстави вважати саме зазначений висновок об`єктивним та таким, який підтверджує дійсну вартість вилучених у ОСОБА_1 товарів.

Виходячи з наведеного, оскільки об`єктивно встановлено, що вартість переміщуваного ОСОБА_1 через митний кордон товару становить 416035,24 грн., відтак розмір штрафу становить 124810,57 грн. (416035,24 грн. * 30%), який не буде надмірним тягарем для позивача та буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном і відповідатиме фактично встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 286 КАС України, що узгоджується з приписами пункту 4 частини першої статті 293 КУпАП України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на такі законодавчі приписи, судом у межах своїх повноважень встановлено підстави для зміни застосованого щодо ОСОБА_1 стягнення в сторону пом`якшення з урахуванням вартості товару згідно із висновком Львівського науково дослідного експертно криміналістичного центру за результатами проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/13571-ТВ від 29.08.2025 року.

Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 484,48 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення із адміністративним позовом до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79007, м. Львів, вул. Костюшка, 1, код за ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил, - задоволити.

Змінити захід стягнення, накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, Постановою Львівської митниці від 25.03.2025 року у справі про порушення митних правил №0254/UA209000/2025 із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 273534,12 грн., на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 124810,57 грн.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 484,48 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Романюк В.Ф.