Справа № 160/5699/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5699/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Кучма К.С.) в адміністративній справі №160/5699/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області № 41 від 22.01.2025 року про відмову у призначенні їй пенсії у зв?язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 ;

- зобов?язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника та призначити їй відповідну пенсію відповідно до заяви від 22.01.2025 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила про незгоду з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю необхідного у неї страхового стажу. Вважає рішення відповідача необґрунтованим.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 41 від 22.01.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв?язку з втратою годувальника.

Зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2025 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача, про те, що у спірному випадку саме ст. 36 Закону №1058 визначає підстави призначення пенсії по втраті годувальника. Так згідно з пунктами 1, 3 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Пенсійний вік визначено статтею 26 Закону №1058. Приписи вказаної норми визначають право на призначення пенсії за віком за наявності відповідного стажу. На час звернення за призначенням пенсії по втраті годувальника (13.01.2025) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повних 62 роки страховий стаж становить 19 років 11 місяців 29 дні, що недостатньо для призначення пенсії.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.05.1980 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (актовий запис №14), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.12.2024 року по справі №185/3537/24, заява ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні задоволена, а саме:

- встановлено факт постійного проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

13.01.2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №41 від 22.01.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку, що рішення відповідачем прийнято необґрунтовано. Суд першої інстанції виходив з того, що за приписами статей 26, 38 Закону № 1058-IV підставою для визначення непрацездатності члена сім`ї померлого годувальника, зокрема, дружини (чоловіка) в цілях визначення права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, є досягнення останніми саме пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком. Таке поняття як "страховий стаж" є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у статті 36 Закону № 1058-IV. Таким чином, законодавець чітко розрізняє ці поняття і встановлює відповідні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів переглядаючи судове рішення доходить висновків, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (відповідно і переведення на вказаний вид пенсії) визначено статтею 36 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, […].

Таким чином, умовами, за яких призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника, є: 1) член сім`ї повинен бути непрацездатним, 2) непрацездатний член сім`ї повинен перебувати на утриманні годувальника, 3) годувальник на день смерті повинен мати страховий стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності (14 років максимально).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанова Верховного суду України від 29 березня 2017 року у справі №565/235/15-а, від 23 квітня 2020 року у справі №750/3563/17.

Відповідно до ч. 2 с. 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, приписами ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є: 1) або особами з інвалідністю; 2) або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 3) або досягли 65 років.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначаються умови з яких визначається досягнення особами пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Проте приписи частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV, кореспондуються з частиною 2 цієї статті, а отже не можуть розглядатися окремою умова, зокрема як перебування члена сім`ї на утриманні годувальника.

Як свідчать встановлені обставини справи, 10.05.1980 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (актовий запис №14), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка не перебуває на обліку в пенсійному органі та не отримує пенсію.

13.01.2025 позивачка вдруге звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №41 від 22.01.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У цьому ж рішенні відповідач зазначив про те, що статтею 26 Закону № 1058-IV визначений пенсійний вік 60 років. Також вказав, що позивач досягла 63 років.

Так, судом встановлено, що на час звернення позивачки до пенсійного органу (13.01.2025) вона досягла 62 років (повних). На час прийняття спірного рішення, позивачу виповнилось 63 роки.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, підставами прийняття спірного рішення, а також враховуючи те, що приписи ст. 36 Закону № 1058-IV визначають певні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однією з яких є досягнення утриманцем померлого годувальника пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що ст. 36 Закону № 1058-IV не ставить відповідне право від наявності певного страхового стажу у особи, яка звертається для призначення цього виду пенсії.

Таким чином відповідач приймаючи спірне рішення не вказав, якого ж пенсійного віку не досягла позивачка, а відтак відмова пенсійного органу, що ґрунтується на висновку про відсутність страхового стажу у ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених висновків суд не спростовують.

З огляду на зазначене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/5699/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак