Справа № 620/16509/24
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Цапун Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЕЙТС" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЕЙТС" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЕЙТС" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2024 № 14819/ж10/25-01-07-00, яким Товариство з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС (ідентифікаційний код: 42799488, місцезнаходження: 17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Гетьмана Сагайдачного, 128/1), зобов`язано сплатити грошові зобов`язання у розмірі 1 912 317 (один мільйон дев`ятсот дванадцять тисяч триста сімнадцять) гривень 00 копійок, та від 27.09.2024 № 14820/ж10/25-01-07-00, яким визнано завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 611 424 грн, за липень 2020 року на суму - 4 658 грн., вересень 2020 р. на суму 606766 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 27.09.2024 № 14819/ж10/25-01-07-00 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 140011,00 грн (за податковим зобов`язанням в розмірі 112009,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 28002,00 грн).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 27.09.2024 № 14820/ж10/25-01-07-00.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЕЙТС" просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу Головне управління ДПС у Чернігівській області просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області 17.07.2024 було прийнято наказ № 922-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС з питань правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА за період діяльності липень, вересень 2020 року, по взаємовідносинах з ТОВ ГОЛТ АРСТ за період діяльності листопад 2020 року.

Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС з питань правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА за період діяльності липень, вересень 2020 року, по взаємовідносинах з ТОВ ГОЛТ АРСТ за період діяльності листопад 2020 року, за результатами якої складено акт від 30.08.2024 № 11376/Ж5/25-01-07-02-01.

Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено порушення, зокрема:

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, шо перевірявся на загальну суму 1529854 грн ПДВ, в т.ч. за липень 2020 року 112009,00 грн, за листопад 2,00 грн;

- - п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року на суму 4658 грн. та за вересень 2020 року на суму 606766 грн.

Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що по взаємовідносинах з ТОВ ГОЛТ АРСТ за листопад 2020 року встановлено не реальність здійснення господарських операцій за рахунок відсутності документального підтвердження транспортування товару, відсутні сертифікати походження товару (паспорти відповідності), що свідчать про документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення внаслідок відсутності трудових ресурсів та технічної можливості. По взаємовідносинах з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА за період діяльності липень, вересень 2020 року встановлено не реальність здійснення господарських операцій, завищення вартості заробітної плати в актах, недостатність трудових ресурсів, не надання документів до перевірки, шо свідчить про документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення внаслідок відсутності трудових ресурсів та технічної можливості.

На підставі акту перевірки були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 27.09.2024 № 14819/ж10/25-01-07-00, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1912317,00 грн (за податковим зобов`язанням в розмірі 1529854,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 382463,00 грн);

- від 27.09.2024 № 14820/ж10/25-01-07-00 на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 611424 грн, в т.ч. за липень 2020 року на суму - 4658 грн, вересень 2020 року на суму 606766 грн.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (пункт 78.4 статті 78 ПК України).

Так, призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема з підстав, визначених підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, передує ненадання (надання не в повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.

Іншими словами, виникнення права призначення контролюючим органом перевірки за вказаною підставою є наслідком ненадання (надання не в повному обсязі) відповідних пояснень платником податків на законний запит контролюючого органу, поданий за наявності відповідних обставин, які кореспондують конкретній із таких підстав призначення перевірки.

Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС лист від 12.07.2022 № 891/ж12/25-01-07-02-06 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), зокрема, по взаємовідносинах з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА та ТОВ ГОЛТ АРСТ, на який листами від 15.09.2022 № 15-09/22 та від 19.09.2022 № 19-19/22 було надано відповіді Головному управлінню ДПС у Чернігівській області.

Виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки у випадку, коли сумніви контролюючого органу щодо їх реальності не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями суб`єктом господарювання. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень, та у разі їх необґрунтованості та/або відсутності документального підтвердження, така перевірка може бути призначена.

При цьому, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема на проведення перевірок на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПКУ. На період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Разом з цим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до Законів України були внесені зміни до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України стосовно обмеження на проведення документальних перевірок під час дії воєнного надзвичайного стану, яким з 24.02.2022 року було встановлено мораторій на проведення документальних планових та позапланових перевірок. Також, відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, тимчасово, до 01.08.2023 для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством.

08.12.2023 року набрав чинності Закон України від 09.11.2023 № 3453-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок, яким відновлено проведення документальних позапланових перевірок, зокрема на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Таким чином, у Головного управління ДПС у Чернігівській області були наявні підстави для прийняття рішення про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС відповідно до вимог ПК України.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Згідно статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996) зобов`язання це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. Кредиторською заборгованістю підприємства визнається сума його боргу перед іншими особами, які стосовно цього підприємства є кредиторами. Кредитори - це особи, яким підприємство заборгувало кошти, їхні еквіваленти, активи, а також роботи чи послуги. Кредиторська заборгованість - це один з видів зобов`язань підприємства.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно підпункту а пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З огляду на вказані норми права підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, не підтверджених відповідними первинними документами.

З наведених законодавчих положень випливає, що формування платником податку об`єкту оподаткування здійснюється шляхом врахування витрат підприємства за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними документами, а також використання отриманих за договором товарів/послуг у власній господарській діяльності.

У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит може вважатися не підтвердженим.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, платник податку має право на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ ІНЕЙТС (генпідрядник) та ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА (субпідрядник) були укладені договори субпідряду на виконання робіт № 03-09/20-1 від 03.09.2020, № 07-07-20 від 07.07.2020, № 07-08/20-2 від 07.08.2020 та додаткову угоду № 1 від 22.08.2020, №07-08/20-2.2 від 07.08.2020.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаних договорів було надано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірні ціни, календарні графіки виконання робіт, акти приймання виконання будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів, податкові накладні.

Надані первинні документи розкривають зміст вказаних господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Так, в обґрунтування встановлення податкового обліку по взаємовідносинах позивача з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.

При цьому, наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Крім того, наявні в матеріалах справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Податкового кодексу України спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм законодавства, яке б давало підстави для висновку щодо завищення витрат позивача.

Також відповідачем в акті перевірки описано порушення в актах приймання виконання будівельних робіт за липень 2020 року на загальну суму 700000,00 грн (ПДВ 116666,67 грн), та за вересень 2020 року загальну суму 580000,00 грн (ПДВ 96666,67 грн) та 660597,14 грн (ПДВ 110099,52 грн), разом по ПДВ 323432,86 грн, однак за висновками перевірки встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 723432,90 грн. При цьому, акт перевірки не містить інформації щодо аналізу іншої частини задекларованого позивачем кредиту з ПДВ.

Колегія суддів звертає увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, а тому судом апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання контролюючого органу на відповідність ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА критеріям ризикованості платника податку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції підтримує висновок Чернігівського окружного адміністративного суду про протиправність висновків перевірки щодо не реальності здійснення господарських операцій з ТОВ ТСК ГРУП УКРАЇНА.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 27.09.2024 № 14819/ж10/25-01-07-00 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 140011,00 грн (за податковим зобов`язанням в розмірі 112009,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 28002,00 грн) та податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 27.09.2024 № 14820/ж10/25-01-07-00.

Щодо правовідносин з ТОВ ГОЛТ АРСТ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 02/11-20Щ від 02.11.2020, згідно умов якого ТОВ ГОЛТ АРСТ (продавець) зобов`язується поставити та передати у власність ТОВ ІНЕЙТС (покупця), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити щебінь гранітний для будівельних робіт різних фракцій, у кількості у відповідності до узгоджених сторонами заявок та за цінами встановленими даним договором.

Згідно умов пункту 4 розділу Терміни та умови поставки вказаного договору прийом-передача товару здійснюється за вагою на підставі рахунків-фактур, товарних накладних, актів прийому-передачі.

Відповідно до пункту 1 розділу Умови оплати договору оплата за товар покупцем за даним договором проводиться на підставі рахунка-фактури продавця, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно пункту 1 розділу Якість, упаковка, маркування якість товару повинна відповідати діючим ДСТУ (ГОСТам) і ТУ та паспортам якості продавця і сертифікату відповідно до продукції, яка підлягає сертифікації.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаного договору було надано видаткові накладні та податкові накладні.

Так, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для віднесення відповідних сум до складу ПДВ. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом № 996.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів-первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка зазначена виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Згідно наданих позивачем видаткових накладних останнім в період з 03.11.2020 по 12.11.2020 було придбано 500 т мінерального порошку, 3805 т суміші С-7 та 10485 т щебню різної фракції.

При цьому, на підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу № 02/11-20Щ від 02.11.2020 не було надано жодного з передбачених вказаним договором документів, а саме узгоджених сторонами заявок, рахунків-фактур, товарних накладних, актів прийому-передачі, сертифікатів відповідності до продукції тощо.

Однак, позивачем не було надано ні до суду першої інстанції, ні разом із апеляційною скаргою ні ТТН, ні інших документів, створеними в процесі здійснення господарської операції з ТОВ ГОЛТ АРСТ, окрім видаткових накладних.

Також позивачем не надано жодних пояснень щодо можливості здійснення фактичної поставки такої значної за обсягом кількості продукції за незначний проміжок часу, не вказано виду транспорту (автомобільним чи залізничним), яким здійснювалась поставка, конкретні дати поставки тощо.

Хоч товарно-транспортна накладна не є первинним документом, коли спір стосується встановлення реальності господарської операції, її наявність та належне оформлення є належним доказом переміщення товару, враховуючи, що перевезення є одним із етапів поставки. Це стосується й інших документів, які повинні супроводжувати поставку відповідно до правових норм, умов договору або загальної практики.

Відсутність такого документа або суттєві недоліки в його оформленні може ставити під сумнів реальний характер господарської операції, особливо з урахуванням інших обставин, які свідчать про її безтоварність, наприклад, об`єктивна неможливість здійснення господарських операцій контрагентом, враховуючи податкову інформацію щодо характеру його діяльності; не встановлення джерела походження товару за результатами аналізу ланцюга постачання за даними Єдиного реєстру податкових накладних (так званий обрив ланцюга постачання); не відповідність предмета поставки видам господарської діяльності контрагентів у ланцюгу постачання; наявність кримінальних проваджень щодо контрагента; відсутність документів бухгалтерського обліку, складення яких передбачено правовими нормами або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту, та/чи суттєві недоліки в їх оформленні, тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.06.2022 у справі № 1.380.2019.004460 та від 14.05.2019 у справі № 825/3990/14.

Також колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ ГОЛТ АРСТ, не можуть вважатися належними і достатніми, такими, які засвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

З огляду на зазначене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЕЙТС підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЕЙТС" залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 01 жовтня 2025 року.