Справа № 260/6371/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2025 року м. Ужгород№ 260/6371/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1 ;

представниця позивача - Бряник Р.М.

представниця відповідача - Білова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представниці Бряник Ренати Михайлівни звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, а саме:

Постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, від 29.07.2025, якою до мене застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", визнати протиправною та скасувати;

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на мою позивача користь, сплачену за подачу до суду вказаного позову, суми судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.07.2025 року постановою в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, Назарієм Павлій, до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Прийняттю постанови передувало складення 24.06.2025 року працівниками Укртрансбезпеки акту № ЕАР004645 про виявлення допущення мною порушень ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме відсутності копії договору із замовником послуг. Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у спірних правовідносинах не являється перевізником, а відтак відсутність суб`єктивної сторони, виключає склад інкримінованого порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач вказує на те, що не заперечує факт наявності в нього ліцензії, яка дає йому як ФОП ОСОБА_1 право на здійснення пасажирських перевезень. Разом з цим, наявність відповідної реєстрації як суб`єкта господарювання, не виключає можливість його пересування на інших транспортних засобах у особистих хатніх та іншим сімейних потребах. Вказує, що саме через сімейні обставини того дня 24.06.2025 виїхав до міста Ужгород. Поїздка була зумовлена необхідністю чергового медичного огляду з подальшим лікування моєї дружини. Ці обставини стверджуються письмовими поясненнями моєї дружини ОСОБА_2 , родича ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Підтвердженням такої цілі поїздки є також факт використання мною у власних потребах легкового транспортного засобу мікроавтобуса марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , який належить сину ОСОБА_5 . Зазначає, що на місці складення акту працівникам Укртрансбезпеки надавав договір про цивільно-правову відповідальність, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Оскільки перевезень на цьому транспортному засобі не здійснював, то і інших документів, у тому числі договорів із замовником послуг, як ФОП, не пред`являлося.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на позов, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Зокрема вказує на те, що доводи позивача є безпідставними, відсутність копії договору перевізника із замовником послуг формують в діях перевізника виконання перевезень не за нерегулярним режимом перевезень (тобто на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу), а не нерегулярній основі неліцензійним перевізником.

У судовому засіданні позивач та представниця позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задоволити та скасувати оскаржувану постанову.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмовому відзиві.

Заслухавши представників, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 24.06.2025 року, на підставі направлення на рейдову перевірку від 22.06.2025 № ОНР000506, проведено рейдову перевірку транспортного засобу Mersedes Benz номерний знак НОМЕР_2 .

За наслідками вказаної перевірки виявлено порушення ст. 39 Закону України "Про автотранспорт", а саме відсутня копія договору із замовником послуг. Так, 29.07.2025 постановою в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у

Закарпатській області, Назарієм Павлій, до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн, на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач у судовому засіданні вказав на те, що не заперечує факт наявності у нього ліцензії, яка дає йому як фізичній особі - підприємцю право на здійснення пасажирських перевезень. Разом з тим, у зв`язку із сімейними обставинами (медичний огляд у лікаря його дружини) виїхав до міста Ужгород на легковому транспортному засобі марки Mersedes Benz номерний знак НОМЕР_3 , який належить його сину.

Як вбачається із матеріалів справи під час здійснення перевірки надав працівникам Укртрансбезпеки договір про цивільно-правову відповідальність, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У судовому засіданні позивач вказав на те, що не здійснював господарську діяльність як фізична особа підприємець, а їхав на автомобілі, який належить його сину у власних сімейних справах, що підтверджується письмовими поясненнями, наданими до позовної заяви.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою позивач через представника звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи правомірність оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі також - Закон № 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з ч. 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі також - Порядок № 1567).

За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 39 Закону 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

При цьому, у Законі 2344-III (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Серед обов`язкових документів на підставі яких фізичною особою виконуються пасажирські перевезення на замовлення, що визначені у статті 39 Закону № 2344-III, як для автомобільного перевізника, є ліцензія та договір із замовником послуги; для перевезення пасажирів на таксі - ліцензія.

За приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

З наведеного слідує, що ліцензія, договір із замовником послуги є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

При цьому, адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених, зокрема, статтею 39 Закону № 2344, накладається саме на автомобільних перевізників.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 140/1167/22.

Своєю чергою, позивач стверджує, що не здійснював перевезення пасажирів, а їхав із своєю дружиною та двома іншими родичами у власних потребах.

Отже, у цьому випадку, з метою встановлення факту вчинення порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт необхідним є з`ясування під час перевірки обставин здійснення позивачем надання послуг з перевезення пасажирів на замовлення.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач вказує на те, водій ОСОБА_1 при перевірці зазначив, що в нього є ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів автобусами, що й не заперечується самим позивачем, однак серед переліку транспортних засобів, якими здійснюється діяльність не значиться автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 .

Відповідач вказує на те, що позивач пояснював, що використовує транспортний засіб сина для перевезення власних потреб, але інспектором було зафіксовано, що здійснюється посадка-висадка пасажирів до транспортного засобу, яким керував позивач.

До відзиву на позовну заяву, відповідачем додано фото транспортного засобу марки Mersedts Benz, номерний знак повністю якого не видно. Із вказаної фотографії вбачається, що на вказаному авто відкрито водійські двері.

Таким чином, встановити із вказаної фотографії, що позивач здійснював посадку-висадку пасажирів, неможливо.

Суд вказує на те, що із вказаної фотографії неможливо встановити повністю номерний знак автомобіля та такою не зафіксовано, що автомобіль знаходиться саме на зупинці. Разом з тим, суд констатує, що вказаною фотографією не зафіксовано посадку-висадку пасажирів із вказаного автомобіля. Будь яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення 24.06.2025 року, відповідачем суду не надано.

Дійсно як встановлено судом, позивачу видано ліцензію, яка дає йому право на здійснення пасажирських перевезень.

Суд враховує, що транспортним засобом Mersedts Benz д.н.з. НОМЕР_3 , який є загальним легковим пасажирським транспортним засобом не здійснювались перевезення пасажирів на підставі наданої позивачу ліцензії.

За встановлених обставин, суд зауважує, що сама по собі наявність у ФОП ОСОБА_1 ліцензії на перевезення, не може бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки контролюючий орган не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 24.06.2025 року позивач на зазначеному транспортному засобі їхав у власних потребах.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що тягне застосування відповідальності за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у виді адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, постанова №ОПШ 017771 від 29.07.2025 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваної постанови, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ 017771 від 29.07.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.10.2025 року.

СуддяС.А. Гебеш