Справа № 160/27709/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 жовтня 2025 р.Справа № 160/27709/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної податкової служби України, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати частково «рішення про проведення аналітичного дослідження» Державної податкової служби відносно Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» прийнятого керівником структурного підрозділу Відповідача на підставі якого було здійснено аналітичне дослідження результатом якого є Висновок аналітичного дослідження від 06.10.2023 № 506/99-00-08-01-04-20/0191000;

- визнати протиправними дії посадових осіб Державної податкової служби щодо проведення дослідження фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- визнати протиправним та скасувати Висновок аналітичного дослідження від 06.10.2023 №506/99-00-08-01-04-20/0191000 «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» () щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2017 по 31.12.2022» в частині результатів дослідження фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ().

Ухвалою суду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування висновку залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.

До суду від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій останній просить суд:

- визнати причини пропуску Приватним акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» строку звернення до адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування частково «рішення про проведення аналітичного дослідження», Висновку аналітичного дослідження від 06.10.2023 № 506/99-00-08-01-04-20/0191000 та визнання протиправними дій посадових осіб відповідача поважними;

- поновити Приватному акціонерному товариству «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» строк звернення до адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування частково «рішення про проведення аналітичного дослідження», Висновку аналітичного дослідження від 06.10.2023 № 506/99-00-08-01-04-20/0191000 та визнання протиправними дій посадових осіб відповідача.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що про існування Висновку аналітичного дослідження №506/99-00-08-01-04-20/0191000 дізнався після ознайомлення 20.06.2025 представником ПРАТ «ЦГЗК» (адвокатом Верещага Т.В., який одночасно є представником ПРАТ «АКХЗ. Відносно ПРАТ «АКХЗ» також було проведено дослідження, результати якого відображені в оскаржуваному Висновку) з матеріалами кримінального провадження № 0000049 в процесі розгляду справи № 761/25065/25 в Шевченківському районному суді м. Києва. Відповідний доказ клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 761/25065/25 на підтвердження зазначеної обставини поданий позивачем разом з позовною заявою та міститься в матеріалах справи. Таким чином, вважає, що 20.06.2025 є датою коли позивач дізнався про існування Висновку аналітичного дослідження № 506/99-00-08-01-04-20/0191000 та, як наслідок, неправомірних рішення та дій відповідача.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що представник позивача стверджує, що про існування спірного Висновку аналітичного дослідження №506/99-00-08-01-04-20/0191000 від 06.10.2023 «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (), Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» () щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2017 по 31.12.2022» йому стало відомо після ознайомлення 20.06.2025 представником Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», адвокатом Верещага Т.В., з матеріалами кримінального провадження №0000049 в процесі розгляду справи №761/25065/25 в Шевченківському районному суді м. Києва.

Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не погодилося із діями посадових осіб Державної податкової служби щодо проведення дослідження своєї фінансово-господарської діяльності та документів, складених за його результатом, та звернулося до адміністративного суду з цією позовною заявою.

На підставі аналізу матеріалів адміністративної справи №160/27709/25 суд дійшов переконання, що суть публічно-правового спору за поданою у цій справі позовною заявою, зводиться передусім до перевірки правомірності дій відповідача щодо проведення аналітичного дослідження та рішень, складених за його результатом. Проте, суд зазначає, що такі дії та рішення не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки не створюють для нього будь-яких несприятливих наслідків.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або його посадовими особами в цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень із виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Отже, з метою належного звернення за судовим захистом особа на момент звернення до суду повинна обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу.

Водночас, обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Як свідчать матеріали справи, оспорювані дії посадових осіб Державної податкової служби України щодо проведення аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та оформлення висновку за його результатом були вчинені у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023, та не потягнули за собою будь-яких наслідків у виді нарахування податкових зобов`язань чи штрафних санкцій контролюючим органом на підставі приписів Податкового кодексу України.

За правилами статті 84 Кримінально-процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому оспорюване аналітичне дослідження було використане Головним підрозділів детективів Бюро економічної безпеки України як доказ у рамках вказаного кримінального провадження, про що, зокрема, зазначено у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи.

За правилами пункту 2 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відтак, на переконання суду, питання правомірності отримання доказів у кримінальному провадженні не може бути предметом судового розгляду адміністративного суду, оскільки такі обставини підлягають перевірці судом за правилами кримінального судочинства.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги, заявлені у рамках адміністративної справи №160/27709/25 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне, відмовити у відкритті провадження за вказаною позовною заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, роз`яснивши позивачу право на звернення за вирішенням його позовних вимог за правилами кримінального судочинства.

Аналогічного правового висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.04.2021 у справі №380/2559/20, якою скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №380/2559/20 та закрито провадження у адміністративній справі, у зв`язку з відсутністю підстав для розгляду в порядку адміністративного судочинства спору, тотожного заявленому у справі №160/27709/25.

Керуючись ст. ст. 2, 4 ,5, 19, 170, 141, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/27709/25 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування висновку.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в строки передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька