Справа № 480/7107/25
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
03 жовтня 2025 року Справа № 480/7107/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 05 квітня 2023 року призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 виходячи з вимог ст.ст.26, 27, 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 12.09.2025, яку було отримано позивачем 20.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
На виконання вимог ухвали суду від 12.09.2025 позивач засобами поштового зв`язку подала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
В мотивувальній частині рішення зазначено, що суд дійшов висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком у 2023 році на підставі норм Закону №1058-ІУ відповідач мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто, за 2020, 2021, 2022 роки, а тому з квітня 2023 року підлягає перерахунок та виплата позивачу пенсія.
Після набрання рішення законної сили позивачу проведено перерахунок пенсії не з 05.03.2023, а з 30.01.2025, тобто з дати набрання рішенням законної сили.
Не погоджуючись з датою призначення пенсії позивач звернулася із заявою до відповідача про проведення перерахунку розміру пенсії саме з 05.04.2023, однак відповідачем було відмовлено у задоволенні таких вимог.
У зв`язку з тим, що рішення суду неоднаково трактується відповідачем позивач 25.06.2025 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення.
Ухвалою суду від 28.07.2025 позивачу відмовлено в роз`ясненні судового рішення, зазначено, що перерахунок пенсії відповідач зобов`язаний здійснити саме з дня порушення права позивача та отримання пенсії.
Оскільки відповідачем не виконується рішення суду та не здійснюється перерахунок пенсії з квітня 2023 року, позивач просить поновити строк звернення до суду.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, а також КАС України.
Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про:
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 05 квітня 2023 року призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 виходячи з вимог ст.ст.26, 27, 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум
Таким чином позивач заявлено зазначені вимоги, які фактично стосуються не нарахування та невиплати позивачу суми пенсії позивачу при виконанні судового рішення по справі №480/6857/24.
Суд звертає увагу, що в даному випадку право позивача на перерахунок та виплату пенсії з квітня 2023року захищено судом в межах справи №480/6857/24, про що зазначено у мотивувальній частині судового рішення.
Зокрема, судом зазначено наступне :
«…суд дійшов висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком у 2023 році на підставі норм Закону №1058-IV відповідач мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто, за 2020, 2021, 2022 роки.
А тому відмова відповідача у проведенні обчислення пенсійної виплати з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки є протиправною.
Відтак суд вбачає необхідним визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме, за 2020, 2021 та 2022 роки, та зобов`язати відповідача з квітня 2023 року здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме, за 2020, 2021 та 2022 роки, з урахуванням проведених виплат».
Таким чином в межах справи судом здійснено висновок про те, що відповідач з квітня 2023року зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Крім того, про те, що перерахунок повинен бути здійснений саме з дня порушення права позивача на пенсійні виплати зазначено і в ухвалі суду від 28 липня 2025 року по справі №480/6857/24.
Зокрема в мотивувальній частині ухвали суду зазначено судом наступне :
Зазначене свідчить про те, що судом під час розгляду заяви позивача про роз`яснення судового рішення не встановлено, що права позивача підлягають поновленню з моменту набрання законної сили судовим рішенням, а чітко зазначено, що права позивача підлягають поновленню з моменту їх порушення.
Таким чином права позивача на перерахунок та виплату пенсії з квітня 2023року були предметом розгляду справи №480/7107/25, зазначено у мотивувальній частині судового рішення, а тому невиконання судового рішення по справі №480/7107/25 не можуть бути підставою для повторного розгляду таких вимог в судовому порядку в окремому провадженні з поновленням строку на подання окремої позовної заяви.
У даному випадку, як свідчить стала судова практика Верховного Суду, у прийнятих судових рішеннях Верховний Суд неодноразово зауважував, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення позивачі можуть скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.
Саме відповідно до вимог статті Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.
Наведені спеціальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Суд враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд під час вирішення справ №170/167/17 (постанова від 16 грудня 2021 року), № 400/822/20 (постанова від 31 січня 2022 року), № 233/3744/17 (постанова від 20 квітня 2022 року), №818/1346/16 (постанова від 30 червня 2022 року), та № 160/2888/23 (постанова від 18 січня 2024 року)
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 252 КАС України, передбачено ухвалення додаткового судового рішення за заявою учасника справи в разі, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, або в разі якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи вище зазначене, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в даній адміністративній справі.
Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач має право подати окрему заяву про повернення судового збору, сплаченого в межах подання даного адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя С.М. Гелета