Справа № 460/9919/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9919/24 пров. № А/857/807/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Носа С.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (судді Максимчука О.О., ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Рівне) у справі №460/9919/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "САРНИ ТРАК СЕРВІС" (далі - позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2024/000088, а також визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000019/2 від 05.08.2024.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Рівненська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати органу доходів і зборів (митниці) достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Водночас, при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено наявність в документах неточностей. Вищевказане свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. На вимогу митного органу щодо надання додаткових документів у відповідності до частини 3 статті 53 МК України декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митним органом. Відтак, відповідач вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 24.02.2024 року між ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС (Україна), як покупцем, та GUANTAO COUNTY JINGUAN AUTO ACCESSORIES CO., LTD (Китай) (далі GUANTAO), як продавцем, укладено Контракт №24/02/24, згідно з умовами якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах визначених контрактом поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни на товар встановлюються в проформах-інвойсах / комерційних інвойсах на поставку товару, які є невід`ємною частиною контракту, ціна за кожну партію і одиницю товару міститься у проформах-інвойсах / комерційних інвойсах, валютою контракту та платежу визначено долари США, ціни товару визначаються сторонами на умовах поставки FOB (Інкотермс 2020).

Позивач 24.02.2024 отримав від GUANTAO прайс-лист та проформу-інвойс №JG20240224, якими попередньо погоджено перелік (асортимент) товарів визначених сторонами для поставки, їх ціну, валюту розрахунків та загальну вартість (6346,84 доларів). В проформі-інвойсі №JG20240224 від 24.02.2024 міститься інформація про платіжні реквізити постачальника, умови поставки (FOB-Tianjin), умови оплати (60% передоплати вартості товару перед завантаженням).

Позивач 29.02.2024 сплатив GUANTAO 3808,10 доларів США (60% вартості товару), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №66. Оплата товару здійснена на підставі контракту №24/02/24 від 24.02.2024 та проформи-інвойс №JG20240224 від 24.02.2024, про що зазначено в платіжній інструкції №66 від 29.02.2024.

Пунктом 4.1 контракту сторонами погоджено, що покупець здійснює попередню оплату партії товару в розмірі 60% вартості товару згідно проформи - інвойсу, а решту суми (40% вартості товару) покупець сплачує перед завантаженням товару продавцем в порту згідно комерційного інвойсу.

Згідно з даними з комерційного інвойсу №JG від 24.02.2024 та пакувального листа до комерційного інвойсу вантажовідправником GUANTAO 28.05.2024 передано на умовах контракту №24/02/24 від 24.02.2024 вантажоотримувачу (позивачу) автозапчастини (повітряні фільтри до автотранспорту) в кількості 1202 штуки, вагою брутто 2218,80 кг, об`ємом 28,68 куб. м., які упаковано у 572 картонні коробки.

26.04.2024 перед завантаженням товару у порту позивачем здійснено оплату решти суми вартості товару (40% від вартості зазначеної в проформі-інвойсі №JG20240224 від 24.02.2024), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №75.

На підставі комерційного інвойсу №JG20240224 товар відвантажено на адресу ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС.

Країною виробником та експортером товару є Китай, про що зазначено в проформі - інвойсі №JG20240224 від 24.02.2024 та підтверджується сертифікатом походження товару №24С069000141/00004 від 13.06.2024 засвідченим Китайською радою зі сприяння міжнародній торгівлі (Хеншуй).

28.05.2024 GUANTAO було подано експортну митну декларацію №00126371 про відправлення в Україну для ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС на умовах FOB-Tianjin згідно комерційного інвойсу №JG20240224 від 24.02.2024 товар - (повітряні фільтри до автотранспорту) в кількості 1202 штуки, вагою брутто 2218,80 кг, об`ємом 28,68 куб.м, які упаковано у 572 картонні коробки.

ТОВ ЛАМАН ШИПІНТ на підставі договору №0305-23-1 від 03.05.2023 за рахунок ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС організувало транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення вантажу за маршрутом морський торговий порт Tianjin (Китай) - морський торговий порт Гданськ (Польща). 02.06.2024 вантаж прийнято до перевезення морським транспортом в порту Tianjin (Китай), що підтверджується морською накладною №MEDUWC211820 та коносаментом №ХМ240500160.

02.08.2024 ТОВ ЛАМАН ШИПІНТ виставив для позивача рахунок на оплату послуг №LS-4577453 на суму 187369,00 грн за договором про транспортно-експедиторське обслуговування №0305-23-1 від 03.05.2023, згідно з яким для ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС надано послуги перевезення вантажу (контейнер CXDU1418608): транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 11118,60 грн; морське перевезення за межами державного кордону України - 175015,00 грн; експедиторська винагорода в сумі 1235,40 грн.

Подальше перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) - Сарни (Україна) здійснювалось ТОВ ТРАНС4ЮА на умовах договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/02 від 15.02.2023 та заявки на перевезення вантажу до договору №2 від 30.07.2024. 01.08.2024 ТОВ ТРАНС4ЮА виставив позивачу рахунок на оплату послуг №413 на суму 61509,45 грн за договором про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/02 від 15.02.2023, згідно з яким ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС надано послуги перевезення вантажу (контейнер CXDU1418608): міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу по маршруту Гданськ (Польща) - м/п Ягодин (Україна) 43056,62 грн; міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу по маршруту м/п Ягодин (Україна) - Сарни (Україна) - 18452,83 грн.

05.08.2024 митним брокером Кругляковою Н.О. здійснено електронне декларування товару шляхом заявлення відомостей про товар у вигляді електронної митної декларації №24UA50U1 та з метою підтвердження заявленої митної вартості товару надано митному органу перелік документів, визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист №б/н від 24.02.2024; рахунок - проформа №JG20240224 від 24.02.2024; комерційний інвойс №JG20240224 від 24.02.2024; морська накладна №MEDUWC211820 від 02.06.2024; коносамент №ХМ240500160 від 02.06.2024; автотранспортна накладна (CMR) №2457 від 01.08.2024; сертифікат походження товару №24С069000141/00004 від 13.06.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №66 від 29.02.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №75 від 26.04.2024; рахунок на оплату послуг перевезення №413 від 01.08.2024; рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №LS-4577453 від 02.08.2024; довідка про транспортні витрати ТОВ Ламан Шипінг №437729 від 02.08.2024; довідка про транспортні ви грати ТОВ Транс4юа №6 від 05.08.2024; прайс-лист №б/н від 24.02.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) №24/02/24 від 24.02.2024; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №0305-23-1 від 03.05.2023; договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/02 від 15.02.2023; заявка на перевезення вантажу №2 від 30.07.2024 до договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/02 від 15.02.2024; копія експортної митної декларації №00126371 від 28.05.2024.

Фактурна вартість товару згідно комерційного інвойсу №JG20240224 від 24.02.2024 становить 6248,34 доларів США або 257587,82 грн. (6248,34 х 41,225).

Вартість транспортних витрат за межами кордону України згідно рахунку - фактури №LS-4577453 від 02.08.2024 та становить 187163,10 грн., в тому числі експедиторська винагорода 1029,50 грн.

Вартість транспортних витрат до кордону України згідно рахунку №413 від 01.08.2024 становить 43056,62 грн.

Відповідно заявлена позивачем митна вартість товару, що поставляється становить 487807,54 грн, про що зазначено у графі 12 митної декларації №24UA50U1 від 05.08.2024.

Митним органом декларанту 05.08.2024 направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості. У відповідь на повідомлення митний брокер позивача листом від 05.08.2024 повідомив, що ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС подано до митного оформлення товару вичерпний перелік документів визначений МК України. Будь-яких інших документів, які б підтверджували митну вартість, крім тих що вже надані, законодавством не передбачено. Таким чином будь-яких інших документів надаватись не буде.

Відповідачем за результатами перевірки митної декларації складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2024/000088 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2024 №UA204060/2024/000019/2.

Рішення №UA204060/2024/000019/2 від 05.08.2024 містить опис підстав для коригування митної вартості, де зазначено, що вартість імпортованого товару №1 не може бути визначена за рівнем, визначеним декларантом, оскільки подані до митного оформлення документи містять окремі неточності та розбіжності: 1) згідно пункту 2.4 Контракту від 24.02.2024 №24/02/24 ціна товару визначаються сторонами на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020). Відповідно до пункту 3.1. Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020) - порт Цингдао Китай. Умови поставки FOB у редакції INCOTERMS 2020 відповідальність за вантаж переходить від продавця до покупця після розміщення вантажу на борт судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця. В базис зазначених умов поставки включається вартість страхування вантажу. Враховуючи викладене декларантом до митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування та їх включення відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ; 2) відповідно до наданих декларантом платіжних документів про оплату покупцем вартості товару №66 від 29.02.2024 та №75 від 26.04.2024 сума перерахованих на рахунок продавця коштів становить 6346,84 дол США, що не відповідає фактурній вартості товарів зазначеній у комерційному інвойсі від 24.02.2024 №24/02/24 на суму 6248,34 дол. США.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Із наведених положень колегія суддів враховує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Колегія суддів відповідно до матеріалів справи встановила, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.

24.02.2024 року між ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС (Україна), як покупцем, та GUANTAO COUNTY JINGUAN AUTO ACCESSORIES CO., LTD (Китай) (далі GUANTAO), як продавцем, укладено Контракт №24/02/24, згідно з умовами якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах визначених контрактом поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни на товар встановлюються в проформах-інвойсах / комерційних інвойсах на поставку товару, які є невід`ємною частиною контракту, ціна за кожну партію і одиницю товару міститься у проформах-інвойсах / комерційних інвойсах, валютою контракту та платежу визначено долари США, ціни товару визначаються сторонами на умовах поставки FOB (Інкотермс 2020).

Позивач 24.02.2024 отримав від GUANTAO прайс-лист та проформу-інвойс №JG20240224, якими попередньо погоджено перелік (асортимент) товарів визначених сторонами для поставки, їх ціну, валюту розрахунків та загальну вартість (6346,84 доларів). В проформі-інвойсі №JG20240224 від 24.02.2024 міститься інформація про платіжні реквізити постачальника, умови поставки (FOB-Tianjin), умови оплати (60% передоплати вартості товару перед завантаженням). Сплатив GUANTAO 3808,10 доларів США (60% вартості товару), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №66. Оплата товару здійснена на підставі контракту №24/02/24 від 24.02.2024 та проформи-інвойс №JG20240224 від 24.02.2024, про що зазначено в платіжній інструкції №66 від 29.02.2024.

У спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначає, що згідно пункту 2.4 Контракту від 24.02.2024 №24/02/24 (далі Контракт) ціна товару визначається сторонами на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020). Відповідно до пункту 3.1. Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020) - порт Цингдао Китай. Умови поставки FOB у редакції INCOTERMS 2020 відповідальність за вантаж переходить від продавця до покупця після розміщення вантажу на борт судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця. В базис зазначених умов поставки включається вартість страхування вантажу. Враховуючи викладене декларантом до митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування та їх включення відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. В пункті 8 частини 2 статті 53 МК України зазначено, що страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування подаються до митного оформлення у випадку, якщо здійснювалося страхування.

Відповідно до правил Інкотермс 2020 термін FOB означає, що продавець зобов`язаний доставити товар у порт і завантажити на вказане покупцем судно; витрати з доставки товару на борт судна лягають на продавця. У деяких портах при поставках на умовах FOB витрати з завантаження несе покупець. Ризик випадкової загибелі майна або його пошкодження покладається на продавця - до моменту перетину товаром борту судна, і на покупця - з зазначеного моменту. За стандартами Інкотермс, FOB означає товар завантажується на судно замовника. Вказівка на умови ФОБ в договорі означає, що продавець оплачує доставку товару до моменту завантаження, плюс саме завантаження на борт. Також на нього покладено обов`язки з очищення товару від мит (при експортній поставці). Покупець оплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню і транспортування в точку призначення. Передача ризиків відбувається в момент, коли вантаж перетинає борт судна.

Таким чином, покупець оплачує страховку вантажу, у разі якщо вказаний вантаж було застраховано.

Підпунктом 2.2.2 договору №0305-23-1 від 03.05.2023 про транспортно-експедиторське обслуговування, що укладений між ТОВ ЛАМАН ШИПІНГ (експедитор) та ТОВ "САРНИ ТРАК СЕРВІС" (клієнт), визначено, що до обов`язків експедитора віднесено за дорученням та за рахунок клієнта здійснювати страхування вантажів Клієнта.

З наявних в матеріалах справи довідок про транспортні витрати від 02.08.2024 вих. №437729, виданої директором ТОВ ЛАМАН ШИПІНГ, та від 05.08.2024 вих. №6, виданої директором ТОВ ТРАНС4ЮА, вбачається, що страхування вантажу не проводилось.

Суд зазначає, що вказані довідки про транспортні витрати №437729 від 02.08.2024 та №6 від 05.08.2024 були надані позивачем до митного оформлення, тобто вказані документи були наявні у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення.

Позивач зазначає про те, що у зв`язку із тим, що страхування вантажу не є обов`язковою умовою для перевезення, а лише запорукою безпечного перевезення вантажу, ТОВ САРНИ ТРАК СЕРВІС на власний ризик здійснювало перевезення вантажу без його страхування, відповідно не доведено апелянтом про страхування вказаного товару який був ввезений на територію України. Доказів на підтвердження того, що заявлений до митного оформлення товар підлягав страхуванню і декларантом позивача вартість такої страховки не включено до митної вартості розмитнюваного товару відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості посилався на не відповідність наданих декларантом платіжних документів про оплату покупцем вартості товару №66 від 29.02.2024 та №75 від 26.04.2024, оскільки сума перерахованих на рахунок продавця коштів становить 6346,84 дол. США, що не відповідає фактурній вартості товарів зазначеній у комерційному інвойсі від 24.02.2024 №24/02/24 на суму 6248,34 дол. США.

Так, відповідно до рахунку-проформи №JG20240224 від 24.02.2024 загальна сума вартості товарів становить 6346,84 дол. США, яка сплачена позивачем відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті №66 від 29.02.2024 та №75 від 26.04.2024.

Як вбачається з комерційного рахунку-фактури №JG20240224 від 24.02.2024 загальна сума товару становить 6248,34 дол. США, тобто є меншою на 98,50 дол. США., а позивач в позовній заяві зазначає про те, що недопоставка товару на зазначену суму спричинена тим, що весь об`єм товару, що планувався до поставки не помістився у контейнер при завантаженні товару порту, протилежно апелянтом не доведено і не спростовано.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити про те, що інвойс - це документ у міжнародній комерційній практиці, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача. Якщо умови оплати відтермінування платежу, інвойс є розрахунковим документом.

Передумовою складення інвойсу є укладення договору, який визначає договірні взаємовідносини між його сторонами. У спірному випадку продавцем товару є іноземна компанія, що здійснює міжнародну торгівлю товарами з комерційною метою.

Рахунок-фактура - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Крім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ. Рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також в рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Таким чином, інвойс - це комерційний рахунок (товаросупровідний документ), який продавець виписує (оформляє) покупцю за певну партію товару. В інвойсі зазначають, зокрема найменування та адреси продавця і покупця; дату й номер замовлення покупця; опис проданого товару; інформацію про пакування; ціну товару; умови постачання та платежу. Вартість товару в інвойсі зазначають за умовами ЗЕД-контракту. Оформлений інвойс підтверджує обов`язок покупця оплатити товар, відвантажений на його адресу.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Такі правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14 та від 02.03.2021 у справі №380/842/20.

Суд також зазначає про те, що ціна за одиницю товару зазначена в рахунку-проформі №JG20240224 від 24.02.2024 повністю співпадає з ціною зазначеною в комерційному рахунку-фактурі №JG20240224від 24.02.2024.

Окрім того, позивачем в електронній митній декларації №24UA5U1 відображено суму товару на загальну вартість 6248,34 дол. США, що також відповідає комерційному рахунку-фактурі №JG20240224 від 24.02.2024.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, а тому суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару.

Відтак, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, тому суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

При цьому, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Водночас, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №821/411/18 зазначив про те, що доводи Митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина 5 статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини 3 статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

З урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару, а позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем-апелянтом не доведена.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, від 15.10.2024 у справі №520/6058/24, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що є протиправними дії відповідача щодо винесення картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2024/000088, а також визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000019/2 від 05.08.2024, які підлягають скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі, в обґрунтування правомірності рішення про коригування митної вартості товару, на висновки Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що обставини справи, яка розглядається, і справи №817/1869/16 є різними. Так у справі №817/1869/16 до митного оформлення було надано три рахунки (інвойси) від однієї дати і за одним номером на той же транспортний засіб, які містили різну інформацію стосовно його вартості, а також декларантом не було надано підтвердження оплати транспортування. Наведені фактичні обставини свідчать про те, що правовідносини у вказаній справі та справі, яка розглядається, не є подібним. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року у справі №460/9919/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

С.П. Нос

Повний текст постанови складено 30.09.2025