Справа № 120/12045/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12045/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень № 5 від 28.05.2024, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 259 232,93 гривні та за штрафними санкціями 64 808,23 грн.; та № 5 від 28.05.2024, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем військовий збір, що сплачений фізичною особою за результатами річного декларування на суму 21 602,74 гривні та штрафні санкції 5 400,69 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між АТ Укрсоцбанк та ОСОБА_1 29.05.2007 укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 050/25-1059 від 11.06.2007, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 було отримано кредит в сумі 58 944 доларів США строком до 10.06.2022 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між акціонерним-комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №050/1-543 відповідно до умов якого, було передано в іпотеку квартиру під АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору AT УКРСОЦБАНК скористалось своїм правом іпотекодержателя та відповідно до п.4.5.3 договору іпотеки звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46471843 від 15.04.2019, рекомендованого повідомлення серії та номер 14 8, виданий 14.12.2018, видавник Укрпошта, повідомлення серія та номер К/И/УСБ/Б, виданий 01.12.2018, видавник AT Укрсоцбанк, договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, серія та номер 050/25-1059, виданий 11.06.2007, видавник сторони договору, іпотечний договір серія та номер 6118 виданий 11.06.2007, видавник приватний нотаріус Рудик В.В., статут, серія та номер б/н виданий 06.07.2018, видавник AT Укрсоцбанк 10.04.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано право власності за AT Укрсоцбанк.

Згідно з інформацією ПАТ АЛЬФА-БАНК (правонаступника АТ Укрсоцбанк) в листі від 15.04.2021 повідомлено, що АТ Альфа-Банк з 15.10.2019 є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк на підставі Передавального акту на 11.10.2019, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк від 15.10.2019 за №4/2019 та рішенням єдиного акціонера АТ Укрсоцбанк від 15.10.2019 № 5/2019. Вказано, що станом на 15.04.2021 претензій зі сторони АТ Альфа-Банк да ОСОБА_1 за кредитним договором №050/25-1059 від 11.06.2007 не має, у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та наказу ГУ ДПС у Вінницькій області № 327-к від 19.01.2024 з 08.04.2024 тривалістю 5 робочих днів проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ Укрсоцбанк за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

За результатами перевірки складено акт від 19.02.2024 № 16085/02-32-24-05/ Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ Укрсоцбанк за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV із змінами та доповненнями. Встановлено несвоєчасне подання декларації про майновий стан і доходи платника податків за 2019 рік.

- абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями. Донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2019 рік на загальну суму 259232,93 грн.

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи в результаті чого донараховано військового збору за 2019 рік на загальну суму 21602,74 грн.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення: № 5 від 28.05.2024, відповідно до якого, збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 259 232,93 гривні та за штрафними санкціями 64 808,23 грн. та №5 від 28.05.2024, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем військовий збір, що сплачений фізичною особою за результатами річного декларування на суму 21602,74 гривні та штрафні санкції 5400,69 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Як встановлено пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

За пп.14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, а тому, сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Крім того, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17.

За змістом підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, що діяла на момент списання позивачу кредитної заборгованості) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналогічна Правова позиція викладена у багатьох рішеннях Верховного Суду, зокрема в постановах від 12 березня 2024 року по справі № 280/2320/19, від 18 березня 2021 року по справі №911/3142/19, від 20 жовтня 2020 року по справі № 140/30/20, від 20 жовтня 2020 року по справі №140/30/20, від 17 жовтня 2019 року по справі № 420/5895/18, від 13 червня 2018 року по справі №820/6755/16, від 12 серпня 2020 року по справі № 160/2116/19, від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, від 19 липня 2019 року по справі № 826/4240/18, від 14 листопада 2019 року по справі № 520/10880/18, від 25 листопада 2019 року по справі № 500/2252/18, від 04 червня 2020 року по справі № 826/7305/17, від 24 жовтня 2018 року по справі № 826/6896/17, від 01 жовтня 2019 року по справі № 826/4578/17, від 29 січня 2019 року по справі № 821/707/17, від 19 червня 2020 року по справі №260/769/19, від 07 жовтня 2021 року по справі № 540/1875/19, від 30 травня 2022 року по справі № 804/7880/16, від 22 червня 2022 року по справі № 826/9493/17, від 16 вересня 2022 року по справі № 826/15158/16.

Із матеріалів справи слідує, що вирішуючи питання щодо обов`язку сплатити податок на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання (прощення) боргу кредитором, відповідач виходив з податкової інформації (відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України), згідно з якою АТ УКРСОЦБАНК у першому кварталі 2019 року нараховано ОСОБА_1 дохід у сумі 1 440 182,94 грн. з ознакою 126 додаткове благо.

Підпунктом б пункту 176.2 статі 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу 126 передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Колегія суддів зазначає, що за змістом підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведені вище норми вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

Так, ухвалою суду від 22.04.2025 витребувано в Акціонерного товариства "Сенс Банк", який є правонаступником АТ "Альфа Банк", додаткові докази.

28.04.2025 від АТ Сенс Банк надійшли витребувані судом докази. Так, АТ Сенс Банк надано довідку № 141 від 02.09.2019, адресовану ОСОБА_1 , про отриманий дохід у вигляду прощеного боргу.

У даній довідці вказано, що цим AT "Укрсоцбанк" (далі - Банк) повідомляє ОСОБА_1 , що відповідно до статті 37 Закону України Про іпотеку Банк 10.04.2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора ОСОБА_3 , Комунальне підприємство №46471843 від 15.04.2019 р., а саме: квартира, загальною площею 61,4 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - Предмет іпотеки), яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов іпотечного договору № 050/І-543(з майновим поручителем) від 11.06.2007.р., посвідченого Рудиком В.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 6118 та кредитного договору №050/25-1059 від 11.06.2007р. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість Предмета іпотеки визначена на рівні 605 000 (Шістсот п`ять тисяч гривень) гривень. Таким чином, після здобуття Банком права власності на Предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором № 050/25-1059 від 11,06.2007р. (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2019р. склав: 8 103 943,93 (Вісім мільйонів сто три тисячі дев`ятсот сорок три гривні 93 копійки) гривень.

Вказано, що у зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст.37 Закону України Про іпотеку на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №050/25-1059 від 11.06.2007 р.

Банк вказав, що у відповідності до вимог Податкового Кодексу України, до складу річного доходу ОСОБА_1 за 2019 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1 440 182,94 (Один мільйон чотириста сорок тисяч сто вісімдесят дві гривні 94 копійки) гривень.

Отриманий ОСОБА_1 дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%, які вона, відповідно до вимог чинного законодавства, самостійно повинні сплатити до Державного бюджету України.

Таким чином, АТ СЕНС БАНК у листі від 02.09.2019 року №141 підтвердило, що банком у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ), за І квартал 2019 року відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу 126 у вигляді основної кредитної заборгованості ОСОБА_1 у сумі 1 440 182,94 грн., прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку.

Отже, цими письмовими доказами підтверджено, що позивачу прощено заборгованість за тілом кредиту у сумі 1 440 182,94 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до пп.д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2019 рік.

Щодо доводів апелянта про те, що її взаємовідносини з AT УКРСОЦБАНК припинилися 15.04.2019 і в 2019 році не поновлювалися, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до абзацу д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, обов`язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага виникає: за таких обов`язкових умов: 1) повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу; 2) включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Із матеріалів справи слідує, що фактичне списання позивачу основної суми боргу дійсно відбулося 1 кварталі 2019, що підтверджується відомостями з ДРФО станом на 05.04.2024.

Втім, відповідачем встановлено, що банк, як податковий агент, відобразив дохід позивачки в розмірі 1440182.94 грн у звітності форми № 1-ДФ з ознакою доходу 126 (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо) у І кварталі 2019.

Таким чином, хоча цивільні правовідносини між АТ "УКРСОЦБАНК та позивачем по Кредитному договору від 11.06.2007 припинилися в квітні 2019 внаслідок укладення іпотечного договору, податковий обов`язок щодо подання податкової декларації та включення до неї суми прощеного боргу виник у позивачки за підсумками 2019, у зв`язку з наданням банком до контролюючого органу податкового розрахунку за формою 1-ДФ про суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку в І кварталі 2019.

Разом з тим позивач декларації про майновий стан і доходи за 2019 не подала та, відповідно, не нарахувала та не сплатила передбачені законом податки і збори із доходу, отриманого як додаткове благо в сумі 1 440 182.94 грн.

Статтею 167 ПК України визначено ставки податку з доходів фізичних осіб. Так, згідно з п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, суд погоджується з правомірністю визначення позивачу грошового зобов`язання з ПДФО, обчисленого із суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) в сумі 1 440 182,94 грн.

Щодо сплати військового збору, колегія суддів зазначає, що Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, були внесені зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, згідно з якими тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, з огляду на отримання позивачкою доходу у вигляді додаткового блага, правильним є й висновок контролюючого органу щодо донарахування позивачці грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обчисленого із суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) у сумі 1 440 182,94 грн.

Підпунктом в пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено обов`язок платників податку подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 ПК України).

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 179.1, 179.7 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

Враховуючи, що позивач у встановлений строк не подав декларацію, притягнення її до відповідальності за це порушення є правомірним.

Отже, при прийнятті податкових повідомлень-рішень № 5 від 28.05.2024, відповідно до якого, збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 259 232,93 гривні та за штрафними санкціями 64 808,23 грн та № 5 від 28.05.2024, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем військовий збір, що сплачений фізичною особою за результатами річного декларування на суму 21 602,74 гривні та штрафні санкції 5 400,69 грн. податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Наведені позивачем доводи окремо або у своїй сукупності вказаного висновку не змінюють та не дають суду законних підстав для скасування оскаржуваних рішень.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.