Справа № 280/3008/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
03 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/3008/25
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №280/3008/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити всі встановлені Законом України Про виконавче провадження виконавчі дії з примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі №280/3060/23 (виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі №280/3060/23 про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року), яке полягає у здійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з
Підставами позову визначено невжиття заходів щодо примусового виконання рішень судів, які стосувалися перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
РішеннямПостановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо неналежного здійснення примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, у ВП №76627812;

зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжити заходи необхідні для примусового виконання виконавчого листа №280/3060/23, виданого 21.11.2024 Запорізьким окружним адміністративним судом, у ВП №76627812, визначені Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням висновків суду.

Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року без змін.

Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 45 000,0грн., які понесені під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначено про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим відповідач просить їх зменшити до 4000,0грн.

Вивчивши подану позивачем заяву про компенсацію витрат, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У спірному випадку на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано: публічний договір-оферта №13/20 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 02.06.2020, договір приєднання (доручення) №43/21 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 28.08.2021, додаткову угоду №7 договору приєднання (доручення) №43/21 від 28.08.2021 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 21.06.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність від 08.02.2006 №553 та акт №7 від 08.09.2025 про виконання договору-приєднання (доручення) від 28.08.2021 №43/21 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги.

Дослідженням наданих документів встановлено, що відповідно до договору приєднання (доручення) №43/21 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 28.08.2021 Клієнт доручає, а АБ приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (професійну правничу) допомогу Клієнту в суді апеляційної та касаційної інстанції в судовій справі №280/1868/21, яка розглядалась в порядку адміністративного судочинства Запорізьким окружним адміністративним судом.

Додатковою угодою №7 від 21.06.2025 до договору приєднання (доручення) №43/21 від 28.08.2021 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги, Хуторний В.М. з одного боку та Адвокатське бюро з іншого боку, уклали цю додаткову угоду до договору приєднання (доручення) №43/21 від 28.08.2021 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги, про таке:

1. Доповнити пункт 2 Договору абзацом сьомим такого змісту:

Додатково Клієнт доручає, а АБ приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу Клієнту як його представник в адміністративній судовій справі Запорізького окружного адміністративного суду в суді апеляційної інстанції за позовом Клієнта до ВПВР УЗПВР у Запорізькій області ПМУ Мінюсту (м. Одеса), третя особа ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та спонукання виконати судове рішення в такому обсязі: скласти та подати суду відзив на апеляційну скаргу, представити інтереси Клієнта в суді, скласти інші процесуальні документи та надати іншу правову допомогу на розсуд АБ для досягнення мети доручення, брати участь в справі як представник Клієнта із всіма належними Клієнту процесуальними правами. Розмір гонорару АБ за виконання вказаного вище доручення визначено в твердій (фіксованій) сумі та становить 45 000 (сорок п?ять тисяч) гривень.

2. Ця додаткова угода укладена та набирає чинності з 21.06.2025.

Згідно Акту №7 від 08.09.2025 про виконання договору-приєднання (доручення) від 28.08.2021 №43/21 до публічного договору-оферти №13/20 від 02.06.2020 про надання правової (професійної правничої) допомоги:

«АБ належним чином, якісно та в строк надало, а Клієнт прийняв виконання правової допомоги, передбаченої договором-приєднання (доручення) від 28.08.2021 № 43/21 до публічного договору-оферти № 13/20 від 02.06.2020 та додатковою угодою №7 від 21.06.2025 про надання правової (професійної правничої) допомоги (далі - договір), а саме: - правову допомогу в адміністративній судовій справі №280/3008/25 Запорізького окружного адміністративного суду в суді апеляційної інстанції за позовом Клієнта до ВПВР УЗПВР у Запорізькій області ПМУ Мінюсту (м. Одеса), третя особа ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та спонукання виконати судове рішення в такому обсязі: скласти та подати суду позовну заяву, представити інтереси Клієнта в суді, скласти інші процесуальні документи та надати іншу правову допомогу на розсуд АБ для досягнення мети доручення, брати участь в справі як представник Клієнта із всіма належними Клієнту процесуальними правами.

Гонорар АБ за виконання вказаного вище доручення визначено в твердій (фіксованій) сумі та складає 45 000 (сорок п?ять тисяч) гривень.

Претензій до якості, обсягу та строків виконання правової допомоги Клієнт не має».

Дослідивши надані позивачем докази, якими він обгрунтовує факт надання йому правничої допомоги та її розмір, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути уваги на те, що в акті №7 зазначено про надання послуг, які не були обумовлені Додатковою угодою №7. Так, в Додатковій угоді №7 визначено, що АБ прийняло на себе зобов`язання по наданню правничої допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, зокрема, у вигляді - скласти та подати суду відзив на апеляційну скаргу. В Акті №7 зазначено про те, що послуги надані в такому обсязі, зокрема складено та подано суду позовну заяву.

Хоча послуги у такому вигляді під час апеляційного провадження позивачу надано і не було, але суд апеляційної інстанції допускає, що вказане є опискою та насправді позивачу надано послуги у вигляді складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, який наявний в матеріалах справи та який підписано адвокатом Олійник О.С. (т.2 а.с.160-164).

Саме адвокат Олійник О.С. представляв інтереси позивача в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, проаналізувавши надані позивачем документи, можливо дійти висновку про те, що під час апеляційного провадження позивачу були надані послуги з правничої допомоги, розмір яких оцінено сторонами укладеного договору та додаткових угод до нього у 45000,0грн.

Позивач вказує на те, що визначений розмір гонорару адвоката є співмірним по відношенню до складності цієї справи.

Також, позивач звертає увагу на те, що оскільки гонорар визначено Договором, визначено в твердій (фіксованій) сумі, а суд не відноситься до тих органів, які уповноважені регулювати ціни та до компетенції суду не віднесено тлумачення цивільно-правових угод про правову допомогу і надання їм оцінок, то на користь позивача повинна бути відшкодована уся сума визначеного гонорару адвоката, яка буде сплачена позивачем за умовами Договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами позивача про те, що під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд не може надавати оцінки волевиявленню сторін в межах укладеного договору про надання правової допомоги. Суд визнає і те, що своїм волевиявленням сторони договору можуть встановлювати будь-які їх права та обов`язки в межах укладеного договору, які не суперечать закону, в тому числі встановлювати будь-який, на їх розсуд, гонорар, що сплачується адвокату.

В той же час, суд має обов`язок оцінити заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу на предмет їх співмірності та обгрунтованості.

В постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Вказана позиція висловлена і Верховним Судом в постановах від 01 червня 2022 року по cправі № 910/1929/19, від 18 травня 2022 року по cправі № 911/1825/20, від 23 лютого 2022 року по cправі № 914/653/21, від 15 червня 2021 року по справі № 912/1025/20.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Отже, той факт, що у спірному випадку сторонами договору про надання правової допомоги встановлено гонорар адвоката у розмірі 45000,0грн., жодним чином не свідчить про те, що саме такий розмір витрат має бути відшкодований на користь позивача.

Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обгрунтованості та співмірності, суд апеляційної інстанції приймає до уваги таке.

Так, суд апеляційної інстанції вважає, що цю справу не можливо віднести до категорії складних справ, в контексті потреби значного часу для формування та викладення правової позиції, вивчення значної кількості нормативної бази. Суд апеляційної інстанції враховує, що під час апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, представником (адвокатом) позивача подано до суду відзив на апеляційну скаргу (т.2 а.с.160-164) та додаткові пояснення (т.2 а.с.200-221), які фактично мають одне й теж обгрунтування та яке, при цьому, фактично не стосується як підстав, з яких судом першої інстанції було частково задоволено позов так і підстав, з яких відповідачем оскаржувалося рішення суду першої інстанції. Так, подані представником позивача відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення фактично стосувалися бачення позивача стосовно того, як орган Пенсійного фонду повинен виконувати рішення суду щодо довічного грошового утримання судді у відставці (визначення розміру грошового утримання у відсотковому та грошовому виразі). Натомість, частково задовольняючи позов суд першої інстанції та відхиляючи апеляційну скаргу відповідача суд апеляційної інстанції жодним чином не вказували та не робили висновків щодо правильності чи неправильності розрахунку пенсійним органом довічного грошового утримання позивача як судді у відставці.

В той же час, суд враховує, що у зв`язку з виниклим спором позивач був змушений звертатися до суду з позовом, у зв`язку з чим поніс (понесе) витрати на правничу допомогу, а отже враховуючи принцип співмірності, складність цієї справи, а також надані позивачу послуги з правничої допомоги в співвідношенні до результатів розгляду цієї справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу є явно неспівмірними із цією справою та наданими адвокатом послугами.

З цих підстав, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обгрунтованим та співмірним із складністю цією справи є заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000,0грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 139, 252 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити у справі №280/3008/25 додаткову постанову.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,0грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 03.10.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров