Справа № 160/31046/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31046/24

Головуючий суддя І інстанції Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року в адміністративній справі №160/31046/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно протоколу №32 від 02.11.2024 року про відмову у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, ОСОБА_3 - законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно;

- зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення, військовослужбовця ОСОБА_2 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, як законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно протоколу №32 від 02.11.2024 року про відмову у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, ОСОБА_1 - законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно.

Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення, військовослужбовця ОСОБА_5 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, як законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно з дотриманням приписів пунктів 5-7 Порядку №884 та з урахуванням правових висновків, викладених у даному судовому рішенні.

В задоволенні іншої частини вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції, відхиливши доводи військової частини та ігноруючи факт утримання неповнолітньої дитини полоненим військовослужбовцем шляхом сплати аліментів, розмір яких встановлено судовим рішенням, дійшов хибних висновків про те, що вона має право отримувати частину грошового забезпечення перебуваючого у полоні батька ОСОБА_5 через законного представника - матір ОСОБА_1 . Зауважено, що суд першої інстанції не врахував, що до складу сім`ї ОСОБА_5 включено наступних осіб: донька ОСОБА_6 ; мати - ОСОБА_7 , тобто мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , відповідно до Закону та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або стали заручниками, а також інтернованих нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 також має право звернутись до військової частини із заявою про виплату грошового забезпечення її сина полоненого Захисника України ОСОБА_5 та отримувати такі виплати.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , сержантом, начальником військового наряду (старшим кулеметником) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону.

Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 26.11.2019 року у справі №320/6097/19 вказаний шлюб розірвано.

23 травня 2022 року позивач отримала сповіщення від Міжнародної організації "Червоний Хрест", згідно якого ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в м. Маріуполі Донецької області, був захоплений у полон.

18.10.2024 року позивач звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця (вх.№2045 від 21.10.2024 року), справжність підпису на якій 18.10.2024 року посвідчена Вакуленко С.О., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, реєстровий №1502.

15.11.2024 року позивач отримала лист №3/33/10/3-8884 від 12.11.2024 року "Про надання інформації", підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, полковником ОСОБА_8 .

Зі змісту вказаного листа вбачається, що комісією було прийнято рішення згідно протоколу від 02.11.2024 року №34 відмовити в задоволенні заяви. Відповідно до судового наказу Мелітопольського міського суду Запорізької області від 02.09.2019 року по справі №320/6728/19 ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону сержанта ОСОБА_5 ."

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи рішення згідно протоколу від 02.11.2024 року №34, яким відмовлено у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, ОСОБА_1 - законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно, діяв не у спосіб, що передбачений законами України та Порядком №884, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення). Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Згідно з п. 3 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Відповідно до п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

- копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

- довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

- копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

- копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

- копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Згідно з п. 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , сержантом, начальником військового наряду (старшим кулеметником) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону.

Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 26.11.2019 року у справі №320/6097/19 вказаний шлюб розірвано.

23 травня 2022 року позивач отримала сповіщення від Міжнародної організації "Червоний Хрест", згідно якого ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в м. Маріуполі Донецької області, був захоплений у полон.

Відповідно до довідки начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.11.2024 № 2259 до складу сім`ї ОСОБА_5 включено наступних осіб: донька - ОСОБА_6 ; мати - ОСОБА_7 .

Згідно до довідки начальника фінансового відділення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 починаючи з 09.09.2029 року згідно виконавчого провадження № 320/6728/19 виплачує аліменти в розмірі 25 % грошового забезпечення.

Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.06.2024 року підтверджено, що ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_6 : зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання АДРЕСА_2

18.10.2024 року позивач звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця (вх.№2045 від 21.10.2024 року), справжність підпису на якій 18.10.2024 року посвідчена Вакуленко С.О., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, реєстровий №1502.

15.11.2024 року позивач отримала лист №3/33/10/3-8884 від 12.11.2024 року "Про надання інформації", підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, полковником ОСОБА_8 .

Зі змісту вказаного листа видно, що Комісією було прийнято рішення згідно протоколу від 02.11.2024 року №34 відмовити в задоволенні Вашої заяви. Відповідно до судового наказу Мелітопольського міського суду Запорізької області від 02.09.2019 року по справі №320/6728/19 ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону сержанта ОСОБА_5 ."

Колегія суддів звертає увагу що п. 5 Порядку №884 містить декілька підстав для прийняття командиром військової частини рішення про відмову у виплаті, а саме:

- подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

- подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

- подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

- з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у оскаржуваному рішенні не вказано конкретної підстави для відмови позивачу у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка визначена у п. Порядку №884.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 Сімейного кодексу України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 має неповнолітню дитину - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яку за законом повинен утримувати, а тому вона має право отримувати частину грошового забезпечення перебуваючого у полоні батька ОСОБА_5 через законного представника - матір ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що законодавством чітко встановлено коло осіб які мають право на отримання грошового забезпечення у разі настання події, які регламентовані в розділі XXX наказу №260 від 07.06.3018 та п.7 постановою КМУ № 884 від 30.11.2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», тому будь-яке інше довільне трактування вказаних приписів є недопустимим, а не подання відповідної заяви іншими особами, які мають на це право, не може нівелювати встановленого факту.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи рішення згідно протоколу від 02.11.2024 року №34, яким відмовлено у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, ОСОБА_1 - законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно, діяв не у спосіб, що передбачений законами України та Порядком №884, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому враховуючи вищевикладені нормативні приписи Порядку №884, а також той факт, що у позивачки, як законного представника неповнолітньої дитини, наявне право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, який потрапив у полон, з дня захоплення останнього в полон, необхідним є визнання протиправним та скасування рішення військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно протоколу №32 від 02.11.2024 року про відмову у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , сержанта, начальника військового наряду (старшого кулеметника) 1 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 2 патрульного батальйону, ОСОБА_1 - законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати захоплення у полон до дня його звільнення включно.

Що стосується посилань відповідача на те, що зазначення на ордері застереження «Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються», не передбачені нормами чинного законодавства, та не свідчать про право представника на підписання заяви від імені позивача, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки в силу приписів ч. 1 ст. 60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року в адміністративній справі №160/31046/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко