Справа № 400/9163/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 р. № 400/9163/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ,
провизнання протиправним та скасування рішення від 14.03.2025 №39, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивачка) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 2) про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.03.2025 № 39;

зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу період з 02.10.2000 по 01.09.2003;

зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 07.03.2025 про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач 2 протиправно не зарахував до його страхового стажу період її роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003. В наслідок цього, органом Пенсійного фонду України було прийнято рішення про відмову йому у призначені пенсії.

08.09.2025 від відповідача 1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив аргументовано тим, що 14.03.2025 за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Одеській області було розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № 39 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період: роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003, згідно архівної довідки від 01.08.2024 № 634, оскільки прізвище при прийнятті на роботу ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Зазначений період частково зараховано згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 39 від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років

12.09.2025 від відповідача 2 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив аргументовано тим, що згідно наданих документів страховий стаж Позивача, що дає право на пенсію, становив 14 років 10 місяців 01 день. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано:- період роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003, згідно архівної довідки від 01.08.2024 № 634, оскільки прізвище при прийнятті на роботу ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Зазначений період частково зараховано згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

після вирішення питання про призначення пенсії Позивачу Головним управлінням сформовану електронну пенсійну справу Позивача було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (як до органу, що призначає пенсію за місцем реєстрації особи). Так, станом на сьогодні, завдання з розгляду заяви Позивача про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV Головним управлінням виконано, надалі правовідносини з Позивачем мають відбуватися з органом Пенсійного фонду за місцем проживання Позивача, а саме з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. І саме до останнього Позивач мав би позиватись з позовною заявою стосовно будь яких зобов`язань, а Головне управління повинно виступати як співвідповідач лише в частині визнання/невизнання протиправними вчинених дій його посадовими особами.

Головним управлінням до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003, згідно архівної довідки від 01.08.2024 № 634, оскільки прізвище при прийнятті на роботу ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Зазначений період частково зараховано згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Головним управлінням на підставі звернення Позивача від 07.03.2025 та наданих документів, винесено Рішення № 39 від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії Позивачу, з посиланням на норми чинного законодавства та обґрунтуванням підстав відмови у призначенні пенсії. З тексту спірного рішення вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії послугувала відсутність у Позивача необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення спірного виду пенсії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 за № 3 та №4 позивача прийнято на роботу з випробовуваним строком згідно наказу №34 від 9.10.2000 року та звільнено з роботи згідно Наказу №38 від 01.09.2003 року.

Відповідно до архівної довідки Трудового архіву Олевської міської ради від 01.08.2024 року № 634 зазначено, що книзі нанказів керівника хмелерадгоспу «Кишинське» с. Кишин, Олевського району Житомирської області значиться ОСОБА_1 (так зазначено у документі) прийняти на роботу в бригаду №4 робітником з випробувальним терміном строком на 2 місяці з 02 жовтня 2000 року, наказ № 34 від 09.10.2000 року. ОСОБА_1 звільнити з роботи з 01 вересня 2003 року, наказ №38 від 01.09.2003 року.

07.03.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком, за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Одеській області було розглянуто заяву та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.03.2025 № 39. Підставою для прийняття цього рішення зазначено, що:

«за доданими документами до страхового стажу не зараховано період:

роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003, згідно архівної довідки від 01.08.2024 № 634, оскільки прізвище пр і прийнятті на роботу ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Зазначений поріод частково зараховано згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованії осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не працює.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 39 від 14.03.2025 (далі-Рішення) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років.

За наявним страховим стажем особа не має права на пенсію.»

Вважаючи протиправними рішення органів Пенсійного фонду України про відмову в призначенні їй пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Так, позивачка переконана, що такими діями органів Пенсійного фонду України порушено її право на призначення та отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, період роботи позивача з 02.10.2000 по 01.09.2003 може бути зарахований до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відтак відповідний період роботи позивача згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» може бути зарахований до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що його підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2004 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Суд встановив, що згідно із 3-4 записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 з 02.10.2000 по 01.09.2003 він працював в П (ПО) СП «Кишівське», с.Кишин, Олевського району, Житомирської області.

Відтак згідно з даними трудової книжки позивача НОМЕР_1 у період з 02.10.2000 по 01.09.2003 він працювала в П (ПО) СП «Кишівське», с.Кишин, Олевського району, Житомирської області.

Вказане також підтверджується архівною довідкою Трудового архіву Олевської міської ради Житомирської області.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отож власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Поряд з цим, підставою для прийняття рішення про відмову у призначені пенсії відповідач 2 вказав те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача не зараховано періоди його роботи за довідкою від 01.08.2025 року №634 з 02.10.2000 по 01.09.2003, оскільки зазначене в довідках прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ).

Суд встановив, що в архівній довідці Трудового архіву вказано також інші періоди роботи позивача які співпадають з періодами роботи зазначеними у трудовій книжці, а саме: з 19.08.1982 по 23.01.1982 та з 02.10.2000 по 01.09.2003 роки. В усіх інших записах зазначених в довідці прізвище позивача зазначено вірно, що свідчить про описку.

Тому суд прийшов до висновку, що відповідач приймаючи рішення від 14.03.2025 № 39, протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу період його роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003 на тій підставі, що у відповідній довідці зазначено прізвище позивача « ОСОБА_2 ».

Згідно ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно п.1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно п.4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З приписами п.4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

-сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

-після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, у розглядуваній справі органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення пенсії визначено ГУПФ України в Миколаївській області має завершувати процедуру призначення пенсії за віком.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про переведення (призначення) пенсії за віком є ГУПФ України в Миколаївській області має завершувати процедуру призначення пенсії за віком, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

Отже, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУПФ України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії.

Відтак, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 19.08.2025, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) і Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область 65012; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії №39 від 14.03.2025.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу при призначені пенсії за віком період роботи з 02.10.2000 по 01.09.2003 роки;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

4. В решті позовних вимог-відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 03 жовтня 2025 року