Справа № 520/30009/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

01 жовтня 2025 року №520/30009/24

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №36 від 27 вересня 2024 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 15.05.1991 по 04.01.1993 та з 05.01.1993 по 05.01.1995, та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи з 10.08.1988 по 11.12.1989, з 02.01.1990 по 07.05.1990, з 15.05.1991 по 04.01.1993, з 05.01.1993 по 05.01.1995, з 06.01.1995 по 19.05.1995, з 15.03.1995 по 18.09.1996, з 30.09.1996 по 19.08.1997, з 22.09.1997 по 17.03.2003, з 18.03.2003 по 05.09.2003, з 08.09.2003 по 01.06.2006, та призначити й виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19 вересня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням від 27.09.2024 №36 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових в умовах за списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач не погоджується з таким рішенням, вважає його протиправним та безпідставним, оскільки ним надано всі необхідні документи для призначення пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Так, з наданих позивачем документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення до суду склав 36 років 09 місяці 21 день, пільговий стаж за Списком №2 - відсутній. Період з 15.05.1991 по 04.01.1991 та період по 05.01.1995 не зараховано до загального трудового стажу через недоліки заповнення трудової книжки. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №84 від 03.10.2022, оскільки довідка не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, надіслав суду відзив, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, з тих підстав, що відмовляючи у призначенні пільгової пенсії за віком, відповідач діяв в порядку, спосіб та у межах чинного законодавства України. Рішення №36 від 27 вересня 2024 року повністю відповідає приписам статті 2 КАС України та ст.19 Конституції України, тому у задоволенні позову належить відмовити.

Представник позивача надіслав суду відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами, викладеними відповідачами у відзивах на позовну заяву, вказуючи, що всі необхідні записи, які підтверджують пільговий характер роботи містяться в трудовій книжці, тому не мають додатково підтверджуватися уточнюючими довідками. Стосовно періодів роботи, що підлягають зарахуванню до загального стажу зазначив, що позивач в період з 15.05.1991 по 04.01.1993 працював у МП "Сувенир", а з 05.01.1993 по 05.01.1995 у КМП "ДОКАП", які фактично були одним підприємством (різниця у назві пов`язана з реорганізацією підприємства). Також представник позивача посилаючись на постанову верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 вересня 2024 року звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення від 27.09.2024 №36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, передбаченого п.2 пп.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить не менше 30 років у чоловіків (з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах). Страховий стаж заявника становить 36 років 09 місяців 21 день, пільговий стаж - 00 років 00 місяців 00 днів. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано період 15.05.1991 по 04.01.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.02.1985, оскільки немає наказу на прийняття на роботу та відсутня печатка; період 05.01.1995 - звільнення, але зарахування на роботу відсутнє. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №84 від 03.10.2022, оскільки пільгова довідка не відповідає Порядку №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній", також в довідці посада електрогазозварювальника і рихтувальника кузовів не передбачена списком №2 (працює не повний робочий день).

Представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з запитом, в якому просив надати роз`яснення причин не зарахування періодів роботи до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Листом від 04.10.2024 №2000-0202-8/175543 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що оскільки заявником не було надано документи, передбачені пп.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами), до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 не зараховані періоди:

1) з10.08.1988 по 11.12.1989 електрозварником у "Київмедремтехобслуговування";

2) з 02.01.1990 по 07.05.1990 електрогазозварником у Шляховій дільниці по ремонту і утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Харківського району м.Києва;

3) з 15.05.1991 по 04.01.1993 газоелектрозварником у МП "Сувенир";

4) з 05.01.1993 по 05.01.199 5 газоелектрозварником у КМП "ДОКАП";

5) з 06.01.1995 по 19.05.1995 газоелектрозварником у МЧП "Веста";

6) з 15.03.1995 по 18.09.1996 електрогазозварником на Київській СГТО-1 АТ "Укрволгатехсервіс";

7) з 30.09.1996 по 19.08.1997 зварником у ПП "Транссервіс-95";

8) з 18.03.2003 по 05.09.2003 - електрогазозварником у ЗАТ "Алеко-Сервіс";

9) з 08.09.2003 по 01.06.2006 зварником по ремонту а/м у ЗАТ "Гарант Автомаркет".

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 25.02.1985, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, а саме: період з 15.05.1991 по 04.01.1993 - відсутній наказ про прийняття на роботу та відсутня печатка; період по 05.01.1995 (звільнення) - відсутній запис про прийом на роботу.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.п.2 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною першою 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 15.05.1991 по 04.01.1991 на МП "Сувенир", а з 05.01.1993 по 05.01.1995 у КМП "ДОКАП", суд зазначає таке.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пунктом 1 цього Порядку №637 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Пенсійний орган, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії встановив, що до страхового стажу не враховано період роботи згідно записів трудової книжки з 15.05.1991 по 04.01.1993, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу та відсутня печатка, період по 05.01.1995 (звільнення) - відсутній запис про прийом на роботу.

Судом з записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 25.02.1985 встановлено, що позивач 15.05.1991 прийнятий на роботу в МП "Сувенир" газоелектрозварювальником 3 розряду (запис 14); 04.01.1993 - звільнений по переводу у зв`язку з реорганізацією підприємства (МП "Сувенир") у КМП "ДОКАП" (запис 15); 05.01.1995 - звільнений з КМП "ДОКАП" по переводу у МЧП "Веста".

Отже, виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що позивач в період з 15.05.1991 по 04.01.1993 працював у МП "Сувенир", а з 05.01.1993 по 05.01.1995 у КПМ "ДОКАП", які фактично були одним підприємством.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.

У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції №162.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, в зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі і щодо вирішення питання призначення пенсії за віком.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд зазначає, що відбиток печатки, який не читається, погано читається, у тому числі через час його проставлення, його відсутність, не є підставою для застосування наведеної вище спеціальної процедури підтвердження страхового стажу. Вирішальним є наявність запису у трудовій книжці, якій фактично вчинено.

Суд з цього приводу вважає також за необхідне зазначити, що записи про цей період роботи позивача містять всі необхідні дані, виконані послідовно (дати вчинення записів про прийняття на роботу узгоджуються із датами записів при звільнення з попередніх місць роботи), не місять суперечливих відомостей про періоди роботи та переведення узгоджуються між собою; запис про звільнення завірений відбитком печатки.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що період роботи з 15.05.1991 по 04.01.1993 та з 05.01.1993 по 05.01.1995 належним чином підтверджений відомостями трудової книжки, пенсійним органом не спростований.

Виявлені пенсійним органом недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача. При цьому відповідач не ставиться під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказує на окремий недолік під час заповнення трудової книжки.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, за висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 у справі №677/831/17, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

За таких підстав суд дійшов висновку про безпідставне неврахування означеного періоду роботи позивача з з 15.05.1991 по 04.01.1993 та з 05.01.1993 по 05.01.1995 року до його загального страхового стажу.

Стосовно позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 10.08.1988 по 11.12.1989, з 02.01.1990 по 07.05.1990, з 15.05.1991 по 04.01.1993, з 05.01.1993 по 05.01.1995, з 06.01.1995 по 19.05.1995, з 15.03.1995 по 18.09.1996, з 30.09.1996 по 19.08.1997, з 22.09.1997 по 17.03.2003, з 18.03.2003 по 05.09.2003, з 08.09.2003 по 01.06.2006 на посаді електрозварника, зварника, електрогазозварника, суд зазначає таке.

Судом з матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачем у справі, що позивач займав наступні посади:

1) з 10.08.1988 по 11.12.1989 електрозварник у "Київмедремтехобслуговування";

2) з 02.01.1990 по 07.05.1990 електрогазозварник у Шляховій дільниці по ремонту і утриманню шляхів та споруд на них Харківського району м.Києва;

3) з 15.05.1991 по 04.01.1993 газоелектрозварник у МП "Сувенир";

4) з 05.01.1993 по 05.01.1995 газоелектрозварник у КМП "ДОКАП";

5) з 06.01.1995 по 19.05.1995 газоелектрозварник у МЧП "Веста";

6) з 15.03.1995 по 18.09.1996 електрогазозварник на Київській СГТО-1 АТ "Укрволгатехсервіс";

7) з 30.09.1996 по 19.08.1997 зварювальник у ПП "Транссервіс-95";

8) з 22.09.1997 по 17.03.2003 електрогазозварник у ЗАТ "Алеко-Сервіс"

9) з 18.03.2003 по 05.09.2003 газоелектрогазозварник на ТОВ "Українська автомобільна компанія "Скіф";

10) з 08.09.2003 по 01.06.2006 зварювальник газоелектрозварникпо ремонту а/м у ЗАТ "Гарант-Автомаркет".

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №535/103/17 та постанові від 27.03.2020 у справі №607/1266/17.

Таким чином, починаючи з дати набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" і до цього часу професії зварювальника/електрозварник/електрогазозварник/ газоелектрозварник передбачені Списками №2 як такі, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №174/658/16-а, яка в силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню судом при вирішенні справи, вказано, що "електрогазозварник" і "газоелектрозварник" - це різні найменування однієї професії, тому при документальному підтвердженні їх зайнятості протягом повного робочого дня, особи, які працювали на таких посадах мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, за умови наявності достатнього спеціального стажу.

Зокрема, чинним на період роботи позивача законодавством право на пільгове пенсійне забезпечення передбачалося:

- для газозварників та електрозварників та їх підручних, що передбачено розділом XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, що передбачено розділом ХХХІІІ Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991;

- для газозварників, електрогазозварників, зайнятих на різанні і ручному зварюванні та електрозварників ручного зварювання, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою КМУ № 162 від 11.03.1994;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, що передбачено розділом XXXIII Списку №2, затвердженого постановою КМУ № 461 від 24.06.2016.

Відмінність у написанні посади позивача "електрогазозварник", "газоелектрозварник", "газозварник", "електрозварник", суттєвого значення не має, оскільки це різні найменування однієї професії. Крім того, розбіжності в написанні найменування посади не нівелюють характеру та виду виконуваної позивачем роботи, яка за умовами шкідливості та важкості надає право на право за віком на пільгових умовах.

Отже, незважаючи на різне написання посад, які займав позивач протягом спірних періодів роботи, вони всі означають найменування однієї професії (яка пов`язана зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах), а отже і передбачені Списком №2 та дають право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що всі необхідні записи, які підтверджують пільговий характер роботи, передбачені у трудовій книжці.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки спірні періоди роботи самі по собі містять відомості про характер та умови роботи, а роботи передбачені Списками, що затверджені постановами Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003. Дані записи не є неправильними чи містять неточні записи про період роботи.

Крім того, позивач, як робітник підприємства, не наділений повноваженнями щодо проведення атестації робочих місць, а тому не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через непроведення або невчасне проведення роботодавцем атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41.

Відповідно до п.4 цього Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

За правилами п.4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 №1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідні висновки висловлені Верховного Суду від 24 вересня 2020 року в постанові у справі №2040/6395/18.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у нього відповідного пільгового стажу роботи.

Крім того, як встановлено з матеріалів адміністративної справи позивачем надавалися підтверджуючі пільговий характер роботи документи за періоди роботи з 15.03.1995 по 18.09.1996 та з 22.09.1997 по 17.03.2003.

Так, на підтвердження періоду роботи з 15.03.1995 по 18.09.1996 надавалась архівна довідка від 04.10.2022 № 01-36/530, відповідно до якої позивач у вказаний період займав посаду електрозварника) та наказ №26 від 03 березня 1995 року про атестацію робочих місць, яким вказано, що в АТ "Укрволгатехсервіс" були включені в Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2, затвердженого Постановою КМУ від 11.03.1994 №162, працівники СТО (електрозварників і електрогазозварників, працюючих у закритих приміщеннях, а також малярів, які займаються фарбуванням автомобілів).

Період роботи з 22.09.1997 по 17.03.2003 підтверджений довідкою №82 від 03.10.2022, згідно якої позивач займав посаду електрогазозварника та наказ №32 від 04 червня 1996 року, наказ №27/1 від 15 квітня 2002 року, наказ №41-а від 28 серпня 2002 року, Перелік робочих місць, які підлягають атестації по умовам праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 про атестацію на ЗАТ "Алеко-Сервіс" за Списком №2 таких професій як електрогазозварювальник, зайнятий на ручній зварці, на полуавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах).

Стосовно доводів відповідача про невідповідність довідки №82 від 03.10.2022 положенням Порядку №637, суд зазначає.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз довідки №82 від 03.10.2022 дає підстави вважати, що в ній зазначено достатньо інформації задля прийняття висновку про пільговий характер роботи, зокрема, вказано: період роботи з 22.09.1997 по 17.03.2003; назва посади електрогазозварювальник; характер виконуваної роботи електрогазозварювальник, зайнятий на ручній зварці, на полуавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах (як передбачено у документах про атестацію); розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи у довідці зазначено, що посада електрогазозварювальник входить до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 11 березня 1994 року №162; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка у довідці зазначені реквізити наказів про прийняття/переведення/звільнення з роботи (№151-К від 22.09.1997, №148-К від 22.09.1998, №21-К від 17.03.2003).

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що неврахування довідки №82 від 03.10.2022 з підстав того, що вона не відповідає Порядку №637 є протиправним.

Отже, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, періоди роботи з 10.08.1988 по 11.12.1989, з 02.01.1990 по 07.05.1990, з 15.05.1991 по 04.01.1993, з 05.01.1993 по 05.01.1995, з 06.01.1995 по 19.05.1995, з 15.03.1995 по 18.09.1996, з 30.09.1996 по 19.08.1997, з 22.09.1997 по 17.03.2003, з 18.03.2003 по 05.09.2003 та з 08.09.2003 по 01.06.2006.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області№36 від 27.09.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.п.2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав незарахування страхового та пільгового стажу є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 15.05.1991 по 04.01.1993 та з 05.01.1993 по 05.01.1995, та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи з 10.08.1988 по 11.12.1989, з 02.01.1990 по 07.05.1990, з 15.05.1991 по 04.01.1993, з 05.01.1993 по 05.01.1995, з 06.01.1995 по 19.05.1995, з 15.03.1995 по 18.09.1996, з 30.09.1996 по 19.08.1997, з 22.09.1997 по 17.03.2003, з 18.03.2003 по 05.09.2003, з 08.09.2003 по 01.06.2006.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до п.п.2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 19 вересня 2024 року, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону №1058-VІІ визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією органів пенсійного фонду, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2024 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів роботи до загального та пільгового стажу, наведеної судом у рішенні.

При цьому, вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві задоволенню не підлягає, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві рішення про відмову у призначенні пенсії не приймало.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №36 від 27.09.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до загального страхового стажу періоди роботи з 15.05.1991 по 04.01.1993 та з 05.01.1993 по 05.01.1995, та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи з 10.08.1988 по 11.12.1989, з 02.01.1990 по 07.05.1990, з 15.05.1991 по 04.01.1993, з 05.01.1993 по 05.01.1995, з 06.01.1995 по 19.05.1995, з 15.03.1995 по 18.09.1996, з 30.09.1996 по 19.08.1997, з 22.09.1997 по 17.03.2003, з 18.03.2003 по 05.09.2003, з 08.09.2003 по 01.06.2006.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 19.09.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів роботи до загального та пільгового стажу, наведеної судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО