Справа № 320/53701/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Київ справа №320/53701/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої

служби України" (№35)"

про стягнення заборгованості в розмірі 471 938,52 грн,-

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області/позивач) з адміністративним позовом до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України" (№35)" (далі ДП «Підприємство ДКВС України»/ відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди внаслідок трудового каліцтва (капіталізовані платежі) в сумі 471 938 грн 52 коп (чотириста сімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім гривень п`ятдесят дві копійки).

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що згідно повідомлення, яке надійшло до Головного Управління та міститься електронному реєстрі ІКІС ПФУ «підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» 09 серпня 2024 року внесено рішення №026002165 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебував на обліку страхувальників в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (№ 35) (). Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області направлено повідомлення про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (№ 35) () в результаті ліквідації з причин наявності вимог щодо капіталізованих платежів в сумі 471 938 грн 52 коп (чотириста сімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім гривень п`ятдесят дві копійки). Листом від 29 серпня 2024 року № 1000-0903-8/146391 Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області направлена кредиторська вимога голові ліквідаційної комісії Державному підприємстві «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» з відповідним розрахунком щодо сплати капіталізованих платежів в сумі 471 938 грн 52 коп, яку Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» не виконало.

Тааким чином, з а відповідачем обліковуються капіталізовані платежі у сумі 2 356 437,48 грн., які в добровільному порядку сплачені не були, а отже підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що відповідно до долученого позивачем до позову акту №1 від 22.02.1977 року, нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, стався з громадянином ОСОБА_1 під час перебування у трудових відносинах з Установою ЮА 45/35 з , яка була створена 15.08.1960 року. Також відповідач звергає увагу, що як юридична особа - державне підприємство «Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№35)» , що ліквідовується була створена 07.08.1995 року, а нещасний випадок з громадянином ОСОБА_1 стався 22.02.1977 року. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, так як громадянин ОСОБА_1 , як під час нещасного випадку так і в подальшому, не перебував у трудових відносинах з відповідачем юридичною особою - державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» , що ліквідовується.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків позовної заяви.

04.12.2024 позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

21.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

19.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про прискорення розгляду справи.

24.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про прискорення розгляду справи.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ДП «Підприємство ДКВС України» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV зареєстроване як страхувальник зі сплатою обов`язкових страхових платежів.

ДП «Підприємство ДКВС України» як страхувальник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - страхувальник).

Як зазначено у позовній заяві, згідно повідомлення, яке надійшло до Головного Управління та міститься електронному реєстрі ІКІС ПФУ «підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» 09 серпня 2024 року внесено рішення №026002165 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебував на обліку страхувальників в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» (№ 35) ().

При цьому, на обліку в Головному управлінні перебуває наступний потерпілий: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який отримав виробничу травму, працюючи найманим працівником на Державному підприємстві «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України».

Так, 22.02.1977 р. із найманим працівником страхувальника ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за № 1 від 22.02.1977 року.

За висновком МСЕК серії КИО-Т №053028 від 31.03.1998 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 35 відсотків. Внаслідок цього, потерпілому була призначена та виплачувалася за рахунок коштів Фонду соціального страхування України щомісячна страхова виплата.

Згідно інформації відділу забезпечення наповнення бюджету № 3 фінансового управління, при підготовці розрахунків платежів, що підлягають капіталізації, була використана інформація, надана листом Пенсійного фонду України від 05.06.2023 № 2800-030402-9/30610 в якому зазначено, що для проведення розрахунку капіталізації платежів у разі отримання повідомлення про припинення юридичної особи, у випадках ліквідації, використовувати запит № 413065, який знаходиться у підсистемі Технічна підтримка та в якому долучено переліки потерпілих та осіб, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, які перебували на обліку в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. В переліках також зазначена назва та код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України страхувальника, яким заподіяно шкоду життю та здоров`ю зазначеним особам. Згідно наданого переліку, справа ОСОБА_1 обліковується на ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№35), .

Листом від 29 серпня 2024 року № 1000-0903-8/146391 Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області направлена кредиторська вимога голові ліквідаційної комісії Державному підприємстві «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» з відповідним розрахунком щодо сплати капіталізованих платежів в сумі 471 938 грн 52 коп.

У відповідь на кредиторську вимогу, ДП «Підприємство ДКВС України» листом від 18.09.2024 № 40-573 повідомило ГУ ПФУ у Київській області, що юридична особа - державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» (код згідно з ), що ліквідовується, була створена 07.08.1995 року, що підтверджується даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та припиняє свою діяльність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 10.07.2024 № 2077/5 «Про припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№35)» шляхом ліквідації». Підсумовуючи вищевикладене відповідач зазначив, що кредиторську вимогу Головного управління ПФУ у Київській області виконати неможливо, так, як громадянин ОСОБА_1 не був працівником юридичної особи з , що ліквідовується, а саме державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» (код згідно з ЄДРІЮУ 08680170).

На переконання позивача відповідач такою бездіяльністю фактично ухилявся від виконання свого обов`язку задовольнити зазначену вище грошову вимогу.

З метою задоволення вимог, що виникли із зобов`язань Фонду перед застрахованою особою, яка стала потерпілою внаслідок заподіяння їй шкоди життю та здоров`ю від нещасного випадку на виробництві ГУ ПФУ у Київській області звернулось до суду з даним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон №1105-XIV.

Згідно зі статтею 3 Закону №1105-XIVсоціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування витрат, пов`язаних із наданням страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання коштів соціального страхування на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 8) цільового використання коштів соціального страхування; 9) відповідальності роботодавців та страховика за реалізацію права застрахованої особи на страхові виплати та соціальні послуги згідно з цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Уповноважений орган управління є держателем та адміністратором електронного реєстру листків непрацездатності як складової частини реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону №1105-XIV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).

У період проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або зняття з обліку після припинення діяльності особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, страхові виплати за страховими випадками застрахованим особам призначаються та здійснюються територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку такої діяльності чи реєстрації місця проживання таких осіб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 затверджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників (далі - Порядок №986), відповідно до якого здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

У цьому Порядку термін «капіталізація платежів» означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (пункт 2 Порядку №986).

Згідно з пунктом 3 Порядку №986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.

У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Отже, встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадках ліквідації страхувальників (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю чи здоров`ю працівників, зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

Як встановлено частиною другою статті 1205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимоги частини другої статті 1205 ЦК України та положення Порядку №986 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та припинення діяльності фізичних осіб-підприємців.

Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі №809/1738/17 та Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №820/2837/17.

Суд зауважує, що у відносинах капіталізації платежів завжди беруть участь три учасники, а саме (1) Фонд та його робочі органи, (2) застрахована особа, тобто фізична особа, яка підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, та (3) страхувальник, тобто роботодавець, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.

Як було встановлено вище, 22.02.1977 р. із найманим працівником страхувальника ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за № 1 від 22.02.1977 року.

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту № 1 від 22.02.1977 року, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в установі ЮА 45/35 (м. Біла Церква, вул. Килиніна, 19).

Факт нещасного випадку в установі ЮА 45/35 також підтверджується випискою з акту МСЕК серії КИО-Т №053028 від 31.03.1998.

Суд зазначає, що згідно наданого відповідачем Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ДП «Підприємство ДКВС України» (35) () є 09190, Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16. Дата реєстрації 07.08.1995.

У той же, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не був працівником юридичної особи з , що ліквідовується, а саме державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» (код згідно з ЄДРІЮУ 08680170).

При цьому, згідно зданих Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: установа ЮА 45/35 це Державна установа «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» ().

Так, судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» () зареєстрована як юридична особа - 15.08.1960. Місцезнаходження ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» до 14.01.2017 було 09109, Київська обл., місто Біла Церква, ВУЛИЦЯ КАЛІНІНА, будинок 16.

Натомість, з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не вбачається, що ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» перебуває в складі ДП «Підприємство ДКВС України» (35) (). ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» є самостійною юридичною особою.

Вказане вище, свідчить, що у даному випадку у відносинах капіталізації платежів одним з учасників (страхувальник, тобто роботодавець, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок) має бути ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)».

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах саме з ДП «Підприємство ДКВС України» (35), натомість матеріали справи місять докази перебування його у трудових відносинах саме з установою ЮА 45/35, тобто ДП «Білоцерківська виправна колонія» (№35)».

Суд також звертає увагу, що згідно акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за № 1 від 22.02.1977 року із найманим працівником страхувальника ОСОБА_1 стався нещасний випадок 22.02.1977 року, в той час, як Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» було зареєстровано як юридична особа лише 07.08.1995. Вказане також виключає в спірних правовідносинах можливість перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах саме з ДП «Підприємство ДКВС України» (35).

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України якщо якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Позивачем до суду клопотання про заміну неналежного відповідача належним, після отримання відзиву подано не було, так само як не було подано відповіді на відзив відповідача.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та не подання позивачем клопотання про його заміну на належного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.