Справа № 345/541/13- а
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2013-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/541/13- а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2013 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючогосудді Якиміва Р.В.

секретаря Шафран О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання виплатити недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та інвалідом II групи. Вона зверталася до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2012 рік, однак відповідачем по справі листом від 25.01.2013 року відмовлено у даній виплаті через відсутність достатнього фінансування з Державного бюджету й вищезазначена допомога буде виплачена по мірі надходження коштів на ці цілі. Оскільки допомога на оздоровлення повинна була бути виплачена у 2012 році, то вважає дії відповідача неправомірними, посилається на ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.22 Конституції України. Просить позов задовольнити, визнати неправомірними відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги на оздоровлення й зобов`язати їх виплатити дані кошти.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, звернути постанову до негайного виконання, розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає з підстав, наведених у запереченні. Так, представник відповідача зазначила, що кошти, передбачені для виплати щорічної допомоги на оздоровлення на 2012 рік, були переведені для виплати на особовий рахунок ОСОБА_1 в установу банку 30.01.2013 року в розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так як ч.3 прикінцевих положень Закону України Про" державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011р. установлено, що у 2012 році норми і положення ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України.

Також представник відповідача зауважує, що управлінням праці та соціального захисту населення Калуської міської ради суми надання щорічної допомоги на оздоровлення не визначаються, а також управління не наділено повноваженнями щодо перерахунку вказаної допомоги та її виплати поза межами відповідного бюджетного року. Фінансове забезпечення областей для здійснення виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводиться відповідно до кількості облікованих отримувачів допомоги. їх статусу та в обсягах, визначених Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виплати проводяться відповідно до затверджених кошторисів видатків на відповідний бюджетний рік та паспортів бюджетної програми, затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики та Міністерства фінансів України. Кошторисом, затвердженим Головним управлінням праці та соцзахисту населення ОДА, УПСЗН Калуської міської ради за кодом бюджетної класифікації 2501200 Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (зведений код) на 2012 рік кошти в сумі 622934,00 грн. були передбачені в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562. Законодавством не передбачену, використання на свій розсуд коштів Державного бюджету України розпорядниками нижчого рівня, а саме управлінням праці та соціального захисту населення. Тому виплачувати кошти щорічної допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи з інших джерел Державного бюджету немає законних підстав. Таким чином представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категоріїлцо підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 ( а.с.4) та згідно довідки МСЕ №009994 позивач визнаний інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи ( а.с.5).

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен мас право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням нього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплата пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1. 2, 3, 4.

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідам 2 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно листа від 25.01.2013 року УПСЗН Калуської міської ради відмовило ОСОБА_1 у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік через відсутність достатнього фінансування з Державного бюджету (а.с.9). Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 29) кошти, передбачені для виплати щорічної допомоги на оздоровлення на 2012 рік. були переведені для виплати ОСОБА_1 в розмірі 120 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою керувався відповідач при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення, є підзаконним нормативно-правовим актом та істотно звужує права позивачавідповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таке нарахування суперечнть положенням ч.4 ст. 9 КАС України, де у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу.

Посилання представника відповідача на ч.З прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011р., згідно якої установлено, що 2012 році норми і положення ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірі встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України, суперечить положенням Конституції України. Так Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовий документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинеї регулювати відносини в інших сферах суспільного життя.

Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Окрім того, ст. 22 Конституції України визначає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту таобсягу існуючих прав і свобод. А згідно ст.8 Конституції України норми Конституції Україні є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачен Конституцією та законами України.

Отже, виходячи з викладеного при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а посилання представника відповідача на Закон України Про державний бюджет України на 2012 рік та постанову Кабінету Міністрів України № 562 від: 12.07.2005 року є таким, що звужує обсяг передбачених законом та гарантованих Конституцією України прав позивача.

До того ж суд не бере до уваги покликання відповідача про неможливість виконання своїх зобов`язань через відсутність бюджетних коштів, оскільки відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченої Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічної допомоги на оздоровлення не може бути причиною невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень покладених на нього зобов`язань, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі Кечко проти України зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, перелбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть г сплатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов`язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди при розгляді справ, застосовують практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення не в повному розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2012 рік слід визнати протиправними, та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України зобов`язати відповідача відновити порушене право позивача на належний розмір щорічної допомоги на оздоровлення.

Ст.256 КАС України визначено виключний перелік випадків, коли суд зобов`язаний звернути постанову до негайного виконання. Посилання представника позивача на п.1 ч.І ст.256 КАС України не стосуються предмета спору, оскільки в даному випадку вирішується питання про виплату разової грошової допомоги, що не відноситься до пенсій чи інших періодичних платежів. Таким чином в задоволенні вимог в частині звернення постанови до негайного виконання слід відмовити.

За змістом п. 20 ч.І ст. 5 Закону України Про судовий збір органи праці та соціального захисту населення звільняються від сплати судового збору лише у конкретних випадках та виключно за умови їх звернення до суду з позовом (п.13 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012р. №4 Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв`язку із застосуванню статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, яжї постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"). Таким чином судові витрати відповідно до ст.94 КАС України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 70, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України. Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Катуської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як інваліду 2-ї групи, відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2012 році - протиправними.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення, як інваліду 2-ї групи, відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2012 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України Про державний бюджет" на момент проведення виплати,із врахуванням виплачених суми.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Катуської міської ради на користь держави 34.41 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайоннийсуд.У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України ,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: