Справа № 640/27951/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №640/27951/20

провадження № К/990/2741/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу

за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року (у складі судді Смолія І.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року (у складі колегії суддів: головуючого судді - Федотова І.В., суддів: Губської Л.В. та Грибан І.О.) у справі №640/27951/20,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом від 27.10.2020 №96/10/20, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на шість місяців;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 3887/5 від 09.11.2020 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до ОСОБА_1 строком на шість місяців;

- зобов`язати відповідача внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, який формується державним органом з питань банкрутства у складі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про скасування наказу Міністерства юстиції України №3887/5 від 09.11.2020 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до арбітражного керуючого ОСОБА_1 строком на шість місяців.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення та наказ не відповідають вимогам законності і обґрунтованості, є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того, позивач зазначав, що при прийняті оскаржуваних рішень (протоколу і наказу) не було враховано: вини арбітражного керуючого, обставин вчинення порушень, їх тяжкості, фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності в минулому, фактів відсутності порушень позивачем прав фізичних чи юридичних осіб (що зазначені в акті перевірки як грубі порушення законодавства), а також не було враховано того, що у відповідача сплив граничний строк для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021, позов задоволено.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ні в рішенні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке відображене у протоколі №96/10/20 від 27.10.2020, ні в наказі Міністерства юстиції України від 09.11.2020 №3887/5 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого» не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та кредиторів. При прийнятті оскаржуваного рішення, на переконання судів попередніх інстанцій, відповідачем не було враховано вини арбітражного керуючого, обставин вчинення, його тяжкості, не встановлено факт настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, що виражається у завданні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Міністерство юстиції України не надало належної оцінки всім обставинам та фактам стосовно вчинених позивачем дій при розгляді подання Дисциплінарної комісії про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву (заперечень) на неї та додаткових пояснень

5. Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями, Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 і ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

6. Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень відповідач зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах положень статей 12, 40, 44, 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) у поєднані з вимогами Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 06.12.2019 №3928/5 (далі - Порядок №3928/5) та Порядку Тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 17.10.2019 №3192/5 (далі - Порядок №3192/5).

7. На переконання відповідача, оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки застосовано невірне тлумачення:

- частини п`ятої статті 45 КУзПБ, яка не передбачає можливість розгляду вимог кредиторів без урахування результатів їх розгляду боржником;

- абзацу 5 частини третьої статті 44 КУзПБ щодо обов`язку розпорядника майна вживати заходів з захисту майна боржника;

- абзаців 6 та 7 частини третьої статті 44 КУзПБ, якими визначено обов`язок розпорядника майна аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках, виявлять ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, тощо;

- абзацу 11 частини третьої статті 44 КУзПБ, яким передбачено обов`язок здійснення належної інвентаризації майна боржника, з врахуванням вимог Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 та зареєстровано в Мінюсті 30.10.2014 за №1365/26142;

- частини десятої та одинадцятою статті 44 КУзПБ, якими заборонено втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника;

- частини другої статті 40 КУзПБ, якою передбачені підстави для покладання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна;

- частини четвертої статті 28 КУзПБ в частині визначення органу, до повноважень якого належить притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності;

- розділу VII Порядку №3928/5 стосовно застосування до арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень.

8. Відповідач також зазначає про помилкове посилання судами попередніх інстанцій на правові позиції, висвітлені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №640/7632/19, від 30.09.2020 у справі №813/3692/17, від 30.04.202 у справі №820/2875/17, щодо визначення поняття «грубого порушення» та вказує, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин передбачено притягнення до дисциплінарної відповідальності не лише за наявності його винного діяння, спричиненого грубим порушенням норм законодавства, яке призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, а й за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків.

9. У відзиві на касаційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

10. 04 травня 2023 року до Верховного Суду від Міністерства юстиції України надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначив, зокрема, що суди попередніх інстанцій всебічно не дослідили обставини у справі.

11. 26 травня 2023 року до Верховного Суду від Міністерства юстиції України надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач повторно зазначив про незастосування у спірних правовідносинах положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» і Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), які втратили чинність.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

12. Касаційна скарга відповідача до Верховного Суду надійшла 19.01.2022.

13. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.

14. Ухвалою Верховного Суду від 08.02.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №640/27951/20.

15. Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

16. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.02.2018 Міністерством юстиції України ОСОБА_1. було видано Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1846 від 01.02.2018.

18. 29 вересня 2020 року Комісією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 29.09.2020 №50. Підставами для проведення даної перевірки є скарга представника Компанії «Маргіт Холдінгс Лімітед» адвоката Колесника О.І. б/д та б/н та доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 08.07.2020 №186/21.1/32-20 щодо проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1. під час виконання повноважень розпорядника майна у справі №913/444/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат».

19. За результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1. щодо дотримання вимог чинного законодавства України під час виконання повноважень розпорядника майна у справі №913/444/18 про банкрутство ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» Комісією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено в діяльності позивача такі порушення:

частини п`ятої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо здійснення розгляду вимог кредиторів без врахування результатів розгляду вимог кредиторів боржником (далі - Порушення №1);

частин десятої, одинадцятої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (частини десята, одинадцята статті 44 КУзПБ), щодо втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника, в частині вибіркового підходу до розгляду вимог кредиторів, зокрема заявлення застосування судом строків позовної давності, щодо вимог кредиторів, вибіркового, необ`єктивного підходу при розгляді вимог, направлення додаткових запитів на підтвердження вимог кредиторів, дослідження сторонніх веб сайтів, на підтвердження, чи спростування заявлених вимог тощо (далі - Порушення №2);

абзацу 5 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (абзац 5 частини третьої статті 44 КУзПБ), щодо не вжиття заходів з захисту майна боржника (далі - Порушення №3);

абзацу 2 статті 40 та частини дванадцятої статті 44 КУзПБ, щодо не покладення обов`язків керівника боржника на розпорядника майна (далі- Порушення №4);

абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (абзаци 6, 7 частини третьої статті 44 КУзПБ), щодо обов`язку розпорядника майна аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках, виявлення (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (далі - Порушення №5);

абзацу 11 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (абз. 11 частини третьої статті 44 КУзПБ), щодо здійснення не належної інвентаризації майна боржника (далі - Порушення №6).

20. Зі змісту Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 29.09.2020 №50 вбачається, що наведені вище порушення дозволили Комісії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) дійти висновку про те, що під час виконання повноважень розпорядника майна ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» позивач допустив грубі порушення в частині не здійснення належних та дієвих заходів, щодо не покладання обов`язків керівника Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», на розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_1., що також призвело до втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника, розгляд вимог кредиторів без урахування результатів розгляду вимог кредиторів боржником, невжиття заходів з захисту майна боржника, відсутності здійснення належного аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, виявлення (за наявністю) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, а також проведення не належної інвентаризації майна боржника, що є основною метою у процедурі розпорядження майном боржника, оскільки порушується система заходів, щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», що може призвести до порушення прав та законних інтересів кредиторів, в частині неотримання сум заборгованості, несплати боргів до державного бюджету, несплати та зростання заборгованості із заробітної плати (інших соціальних виплат), крім того, може призвести до ліквідації ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», містоутворюючого підприємства, та одного з найбільших металургійних комбінатів в Україні.

21. На адресу позивача, надійшло подання №1410 про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

22. Позивача було запрошено до участі в засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке було заплановано на 27.10.2020 о 10:00 за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 10, 3 поверх, «Грецька зала».

23. Позивач подав додаткові пояснення № 02-01/04-276 від 19.10.2020 на засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, під час розгляду подання №1410 про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, та прийняв особисту участь в засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке відбулося 27.10.2020.

24. Рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке оформлено протоколом від 27.10.2020 №96/10/20, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на шість місяців. Крім того, згідно витягу із вказаного протоколу прийнято рішення внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на шість місяці.

25. Наказом Міністерства юстиції України від 09.11.2020 №3887/5, на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 27.10.2020 №1046 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 27.10.2020 №96/10/20, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до ОСОБА_1 строком на шість місяців.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

28. Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

29. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

30. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

31. До 20 жовтня 2019 року порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів регулювався Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII). Із 21 жовтня 2019 року умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, встановлює КУзПБ.

32. З обставин цієї справи слідує, що спірні правовідносини щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності виникли у період дії КУзПБ і Порядку №3928/5 у відповідній редакції, а тому саме ці нормативно-правові акти підлягають застосуванню при наданні оцінки правомірності оскаржуваних рішенню і наказу.

33. Статтею 1 КУзПБ визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

34. Відповідно до частини другої статті 2 КУзПБ арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника. Одна й та сама особа може здійснювати повноваження арбітражного керуючого на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Кодексу.

35. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено) (частина третя статті 12 КУзПБ).

36. Відповідно до статті 19 КУзПБ підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю арбітражного керуючого; 2) порушення правил професійної етики арбітражного керуючого; 3) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 4) невиконання статуту та рішень саморегулівної організації арбітражних керуючих.

37. Частиною першою статті 20 КУзПБ визначено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється державним органом з питань банкрутства або саморегулівною організацією арбітражних керуючих. Державний орган з питань банкрутства здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих шляхом проведення планових і позапланових перевірок у встановленому ним порядку.

38. Порядок №3928/5 поширюється на арбітражних керуючих, осіб, які проводять перевірку діяльності арбітражного керуючого, та осіб, які можуть бути залучені до проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого у випадках, передбачених цим Порядком.

39. Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Порядку №3928/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих відповідно до цього Порядку здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та міжрегіональні управління Мін`юсту (далі - територіальні органи Мін`юсту) за згодою Мін`юсту. Мін`юст та його територіальні органи є органами контролю.

Цей Порядок встановлює: процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих (далі - перевірка); повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов`язки арбітражних керуючих під час проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (далі - Дисциплінарна комісія) про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

40. Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІ Порядку №3928/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється щодо дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці. Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки; складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії з перевірки пояснень, зауважень, заперечень до Довідки та/або усунення зазначених у Довідці порушень; складання акта перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Акт перевірки) з урахуванням Довідки, пояснень, зауважень, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

41. Згідно з пунктом 1 розділу VII Порядку №3928/5 підставами для внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення Припису чи Розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим Розпорядження в терміни, визначені органом контролю; відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника; встановлення за результатами перевірки факту зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю арбітражного керуючого; встановлення за результатами моніторингу осіб, які пройшли підвищення кваліфікації, факту непроходження арбітражним керуючим підвищення кваліфікації в порядку, встановленому Мін`юстом.

42. Відповідно до статті 21 КУзПБ арбітражні керуючі несуть за свої дії та бездіяльність цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі несуть дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Кодексом. Державний орган з питань банкрутства за поданням дисциплінарної комісії застосовує до арбітражних керуючих дисциплінарні стягнення. Рішення про застосування дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення вноситься запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

43. Відповідно до частин першої, четвертої статті 22 КУзПБ Дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для розгляду питань щодо притягнення арбітражних керуючих до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Дисциплінарна комісія: розглядає подання державного органу з питань банкрутства, саморегулівної організації арбітражних керуючих про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження звернень фізичних і юридичних осіб щодо діяльності арбітражних керуючих направляє відповідні звернення на перевірку до державного органу з питань банкрутства чи саморегулівної організації арбітражних керуючих; приймає рішення на підставі подання державного органу з питань банкрутства чи саморегулівної організації арбітражних керуючих про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

44. Рішення дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії (частина шоста статті 22 КУзПБ).

45. Відповідно до статті 23 КУзПБ дисциплінарні стягнення, що застосовуються до арбітражного керуючого: 1) попередження; 2) догана; 3) тимчасове зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого; 4) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, а також те, чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

46. Отже, підставою притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності згідно вимог статті 19 КУзПБ є вчинення ним дисциплінарного проступку, зокрема, допущення невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків. Водночас, підставами для внесення подання про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника.

47. При цьому, під час вирішення питання про наявність підстав для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності та визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

48. Відсутність наведених складових є підставою для визнання рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності невмотивованим та необґрунтованим.

49. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що підставами для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на шість місяців стали грубі порушення позивача в частині не здійснення належних та дієвих заходів щодо не покладання обов`язків керівника Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», на розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_1., що також призвело до: розгляду вимог кредиторів без урахування результатів розгляду вимог кредиторів боржником; втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника; не вжиття заходів з захисту майна боржника; відсутність здійснення належного аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, виявлення (за наявністю) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, а також проведення не належної інвентаризації майна боржника.

Щодо порушення позивачем частини п`ятої статті 23 Закону №2343-XII (частини п`ятої статті 45 КУзПБ; Порушення №1).

50. Відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону №2343-XII розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

51. Указані положення кореспондуються із частиною п`ятою статті 45 КУзПБ.

52. Відповідач в касаційній скарзі щодо Порушення-1 указує, що:

- за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого було встановлено, що вперше провадження у справі порушено 19.10.2018, вже на той час позивачеві, який був розпорядником майна, було достеменно відомо про кількість кредиторів та про те, що боржником не вживаються заходи з розгляду грошових вимог кредиторів;

- вдруге справу про банкрутство порушено 12.08.2019, позивач, володіючи інформацією про невжиття боржником заходів щодо розгляду грошових вимог кредиторів, з метою подальшого розгляду грошових вимог, міг вжити заходів з подання відповідної заяви до господарського суду про покладання обов`язків керівника ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» на розпорядника майна, натомість звернувшись із відповідною заявою у березні 2020, розгляд таких грошових вимог фактично здійснювався одноособово, без врахування результатів розгляду вимог кредиторів боржником;

- 3 моменту фактичного одноособового розгляду вимог кредиторів (вересень 2019) до березня 2020 (моменту подання заяви до суду) минуло 6 місяців, при цьому арбітражним керуючим ОСОБА_1. не вжито жодних дієвих заходів задля виконання положень законодавства про банкрутство з метою врахування результатів розгляду вимог кредиторів боржником, окрім того, що розпорядник майна у взаєминах із боржником здійснював повноваження формально, обмежуючись лише направленням письмових запитів;

- розпорядник майна пізніше звертався до суду з клопотанням від 04.08.2020 №02-01/04-243 про забезпечення вимог кредиторів, в обґрунтування якого посилався на те, що виникає виправданий ризик, що від імені ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» не уповноваженими особами будуть вчинені дії з відчуження, передачі у заставу чи накладення обтяження на металургійну продукцію, що перешкоджатиме задоволенню вимог кредиторів у справі №913/444/18.

53. Зазначене, на переконання відповідача, є підставою додатково вважати, що такі дії порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, що є підставою для подання заяви до господарського суду про покладання обов`язків керівника ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» на розпорядника майна.

54. Вирішуючи питання правомірності висновків відповідача щодо грубого порушення позивачем вимог законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів в цій частині, суди попередніх інстанцій встановили, що під час виконання повноважень розпорядника майна ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» позивачем було здійснено розгляд заявлених до боржника грошових вимог шляхом підготовки та направлення кредиторам повідомлень про результати розгляду грошових вимог від 20.09.2019; відповідачем не доведено того, що ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» за підписом уповноваженої на те особи скористався своїм правом на розгляд заяв з грошовими вимогами та повідомив позивача про результати розгляду вимог кредиторів боржником.

55. Зі змісту Довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 18.09.2020 року №40 суди встановиили, що під час проведення позапланової перевірки діяльності позивача Комісією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було встановлено, що позивач неодноразово звертався до ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» з повідомленнями про необхідність спільного розгляду кредиторських вимог від 13.08.2019 р. № 02-01/04-04, від 21.08.2019 №02-01/04-27 і №02-01/04-30 та від 06.09.2019 №02-01/04-33.

56. За таких обставин, колегія суддів уважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач вживав допустимі законом заходи спрямовані на розгляд ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» заяв конкурсних кредиторів з грошовими вимогами до боржника. Не надання боржником розпоряднику майна результатів розгляду вимог кредиторів боржником не створює перешкод діям розпорядника майна з розгляду заявлених вимог кредиторів.

57. Відповідачем не доведено того, що в діях позивача наявний дисциплінарний проступок та що інкриміноване позивачу Порушення №1 мало місце чи призвело до порушення прав та законних інтересів кредиторів на отримання ними грошових коштів.

58. Крім того, судами у справі встановлено, що притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності за Порушення №1, відповідачем було допущено порушення частини четвертої статті 21 КУзПБ, адже з моменту вчинення позивачем дій з підготовки та направлення кредиторам повідомлень про результати розгляду грошових вимог від 20.09.2019 і до моменту прийняття оспорюваного наказу від 09.11.2020, минуло більше одного року.

59. Отже, висновки відповідача щодо порушення позивачем частини п`ятої статті 23 Закону №2343-XII (частини п`ятої статті 45 КУзПБ) є безпідставними і такі порушення були спростовані судами попередніх інстанцій.

Щодо порушення позивачем частин десятої та одинадцятої статті 22 Закону №2343-XII (частин десятої та одинадцятої статті 44 КУзПБ; Порушення №2).

60. Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 22 Закону №2343-XII, які кореспондуються із частинами десятою та одинадцятою статті 44 КУзПБ, розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених цим Законом. Призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

61. В касаційній скарзі щодо Порушення №2 відповідач зазначає, що за результатами проведення перевірки діяльності позивача було встановлено факт вибіркового підходу в проведенні ним заходів щодо з`ясування наявності дебіторської заборгованості (зокрема з`ясування суми, підстав, документів дебіторської заборгованості) ISD DUNAFERR CO. Ltd. та ISD HutaCzestochowaSteelworksLtd, невжиття будь-яких дій щодо 13 рішень про стягнення на користь боржника грошових коштів на загальну суму 188 259 632, 94 доларів США та 2 686 662 189, 31 російських рублів, винесених Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України в період з 2015 року по 2017 рік.

62. Відповідач вважає, що направлення листів на адресу ISDHutaCzestochowaSt. Z.o.o. від 25.09.2019 №02-01/04-121 та від 10.12.2019 №02-01/04-141 зумовлене отриманням підтвердження наявності у ISDHutaCzestochowaSt. Z.o.o. перед ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» дебіторської заборгованості в сумі 53 млн дол; однак, з`ясування наявності чи відсутності дебіторської заборгованості у боржника не є ні повноваженнями, ні обов`язком розпорядника майна, отже останнім було допущено перевищення своїх повноважень.

63. Колегія суддів Верховного Суду враховує положення пункту 5 частини першої статті 98 Закону №2343-XII (пункту 5 частини першої статті 12 КУзПБ), відповідно до яких арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їх згодою.

64. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу вчинення позивачем інкримінованого йому Порушення №2, а саме втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника.

65. В контексті встановлених обставин у справі суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованих висновків, що описані дії позивача не є втручанням в оперативно-господарську діяльність боржника, а висловлення позивачем своєї правової позиції про наявність підстав для застосування судом до відповідних вимог строку позовної давності, не можуть бути кваліфіковані, як втручання розпорядника майна в оперативно-господарську діяльність боржника.

66. Отже, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, відповідачем не доведено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, за який позивача можна було притягнути до дисциплінарної відповідальності в цій частині.

Щодо порушення позивачем абзацу 5 частини третьої статті 22 Закону №2343-XII (абзацу 5 частини третьої статті 44 КУзПБ) стосовно не вжиття позивачем заходів з захисту майна боржника (Порушення №3).

67. Відповідно до абзацу 5 частини третьої статті 22 Закону №2343-XII (абзацу 5 частини третьої статті 44 КУзПБ) розпорядник майна зобов`язаний вживати заходів для захисту майна боржника.

68. Зі встановлених у справі обставин випливає, що під час проведення перевірки структурними підрозділами відповідача було встановлено, що на складі Луганської митниці ДФС наявний товар ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» вартістю 293 455 620,29 грн. На переконання відповідача, позивачем станом на дату проведення перевірки не вжито заходів щодо митного оформлення товару боржника, яке знаходиться на митному складі; не вчинено дій, направлених на вжиття заходів з захисту майна: відокремленого підрозділу, часток боржника в статутному капіталі інших юридичних осіб, коштів на рахунках тощо.

69. Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем було направлено боржнику повідомлення про призначення розпорядника майна № 02-01/04-02 від 13.08.2019, № 02-01/04-25 та 02-01/04-28 від 21.08.2019, №02-01/04-31 від 06.09.2019, № 02-01/04-129 від 16.10.2019, в якому зазначався перелік обмежень визначених Законом стосовно дій керівництва боржника у процедурі розпорядження та вимога необхідності вжиття заходів по забезпеченню збереження майна боржника, що встановлено Комісією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час проведення позапланової перевірки діяльності позивача.

70. Беручи до уваги положення частини десятої статті 22 Закону №2343-XII (частини десятої статті 44 КУзПБ), якими передбачено, що розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених законодавством, ураховуючи, що призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника (частина одинадцята 11 статті Закону №2343-XII (частини одинадцятої статті 44 КУзПБ ), колегія суддів уважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про те, що доводи відповідача про не вчинення позивачем дій, направлених на вжиття заходів з захисту майна, спростовані.

71. Крім того, судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зауважено, що наведені відповідачем дії, які на його думку мав вчинити позивач під час виконання повноважень розпорядника майна ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», не відносяться до компетенції позивача, а їх вжиття прямо заборонено частиною десятою статті 22 Закону №2343-XII (частини десятої статті 44 КУзПБ).

Щодо порушення позивачем частини другої статті 40 та частини дванадцятої статті 44 КУзПБ (Порушення №4).

72. Відповідно до частини другої статті 40 КУзПБ у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання керівником або органом управління боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження керівника або органу управління боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. Про припинення повноважень керівника або органу управління боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу.

73. Положеннями частини дванадцятої статті 44 КУзПБ визначено, що повноваження керівника боржника та виконавчих органів його управління, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені в разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства. У разі виявлення обставин, передбачених абзацом першим цієї частини, за клопотанням кредиторів або інших учасників справи ухвалою господарського суду повноваження керівника та виконавчих органів управління боржника припиняються, а виконання відповідних обов`язків тимчасово покладається на розпорядника майна до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника та виконавчих органів управління боржника.

74. З аналізу наведених норм права можна дійти висновку, що ініціатором клопотання про припинення повноваження керівника або органу управління боржника може бути не тільки розпорядник майна, але й сторони чи інші учасники справи про банкрутство. Припинення повноважень керівника або органу управління боржника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна відбувається на підставі ухвали господарського суду, постановлення якої є правом цього суду.

75. Позиція відповідача в цій частині ґрунтується на тому, що боржник створював перешкоди у діяльності розпорядника майна, а саме: не надавав бухгалтерські документи і документів фінансової звітності; ухилявся від проведення інвентаризації; не вживав жодних дій щодо пред`явлення до виконання 13 рішень про стягнення на користь боржника грошових коштів на загальну суму 188 259 632, 94 доларів США та 2 686 662 183, 31 російських рублів, що неминуче призводило до пропуску строку пред`явлення їх до виконання та завдання матеріальної шкоди як боржнику, так і його кредиторам. На переконання відповідача, вказане свідчить про наявність достатніх підстав для звернення арбітражного керуючого до господарського суду з клопотанням про припинення повноважень керівника або органу управління боржника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна. Натомість, позивачем не здійснювався контроль за діяльністю боржника, жодних заходів, направлених на фактичне здійснення такого контролю, розпорядником майна не вчинялося; справу про банкрутство відкрито 12.08.2019, протягом двох місяців, а саме до 12.10.2019 розпорядник майна зобов`язаний був разом із боржником провести інвентаризацію майна; арбітражний керуючий ОСОБА_1 лише через шість місяців після відкриття провадження звернувся до господарського суду із клопотанням про покладення обов`язків керівника боржника на розпорядника майна тощо.

76. Судами попередніх інстанцій встановлено, що після виявлення арбітражним керуючим ОСОБА_1. дебіторської заборгованості, яка виникла на підставі рішень міжнародного арбітража та встановлення реальної загрози порушення прав та законних інтересів боржника та/або його кредиторів у зв`язку з непред`явленням судових рішень до виконання, у розпорядника майна виникли правові підстави для звернення до господарського суду з клопотанням в поряду статей 40, 44 КУзПБ, що останнім і було вчинено; позивач звертався до Господарського суду Луганської області з клопотаннями №02-01/04-171 від 04.02.2020 та №02-01/04-188 від 19.03.2020 про покладення обов`язків керівника на розпорядника майна боржника.

77. Отже, твердження відповідача щодо невжиття будь-яких дій щодо 13-ти рішень про стягнення на користь боржника ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» грошових коштів обґрунтовано визнано безпідставними судами попередній інстанцій.

78. В свою чергу, судами в справі встановлено, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, що вищевказані звернення позивача призвели до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника, в тому числі, стосовно того, що розпорядником майна клопотання подано через шість місяців після відкриття провадження у справі про банкрутство, а не протягом двох місяців.

Щодо порушення позивачем абзаців 6 та 7 частини третьої статті 22 Закону №2343-XII (абзаців 6 та 7 частини третьої статті 44 КУзПБ; Порушення №5).

79. Абзацами шостим та сьомим частини третьої статті 22 Закону №2343-XII (абзаців 6 та 7 частини третьої статті 44 КУзПБ) визначено обов`язки розпорядника майна: проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

80. Як вбачається зі змісту Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1., встановлено, що Звіт про проведений Аналіз від 12.09.2019 проведено без визначення можливості використання санаційних процедур для поліпшення фінансово-господарського стану підприємства та виведення його з неплатоспроможного стану. Отже, Комісія дійшла висновку, що такий звіт проведено без врахування Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства (далі - Методичні рекомендації).

81. Судами попередніх інстанцій з наданого позивачем Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства від 12.09.2019 встановлено, що позивачем проведено аналіз фінансово-господарського стану ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», а також аналіз ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

82. Щодо висновків Мін`юсту про незастосування позивачем Методичних рекомендацій судами попередніх інстанцій зауважено, що такі Методичні рекомендації мають рекомендаційний характер; крім того, оскільки такі не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, отже такі рекомендації не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України.

83. Відповідач в касаційній скарзі, окрім іншого, зазначає, що такий висновок судів суперечить висновкам, викладеним Вищим господарським судом України у постанові від 28.11.2017 у справі №902/1406/15, стосовно необхідності врахування арбітражним керуючим Методичних рекомендацій.

84. Колегія суддів Верховного Суду вважає звернути увагу на тому, що під час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача в цій частині, Мін`юст повинен був встановити грубе порушення законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника.

85. Із встановлених у справі обставин та висновків судів попередніх інстанцій слідує, що відповідач не довів під час прийняття оскаржуваного наказу та розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, що такі дії позивача є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, та що такі дії призвели до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника.

86. При цьому, Суд відхиляє посилання відповідача на висновки, викладені Вищим господарським судом України у справі за заявою про визнання банкрутом, з огляду на предмет, характер та предмет доказування у спірних правовідносинах. Більше того, указані доводи не були підставою для відкриття касаційного провадження.

87. Отже, касаційна скарга Міністерства юстиції України в цій частині також є необґрунтована.

Щодо порушення позивачем абзацу 11 частини третьої статті 22 Закону №2343-XII (абзацу 11 частини третьої статті 44 КУзПБ; Порушення №6).

88. Згідно абзацу 11 частини третьої статті 22 №2343-XII (абзацу 11 частини третьої статті 44 КУзПБ), розпорядним майна зобов`язаний не пізніше двох місяців від дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість.

89. Відповідач в касаційній скарзі зазначає, що під час проведення перевірки арбітражним керуючим надавалися акти інвентаризацій, складені ним особисто на підставі отриманої від реєструючих органів інформації. При цьому, Комісією було встановлено, що у період іншої позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , останнім було повідомлено, що з огляду на те, що усе майно боржника знаходиться на території, яка не підконтрольна українській владі, інвентаризація проведена не була. Вказане, на переконання відповідача, свідчить, що інвентаризація майна проведена арбітражним керуючим не у встановлений двомісячний строк, а у 2020 році (за 2019 рік) тощо.

90. Колегія суддів критично оцінює доводи Міністерства юстиції України щодо Порушення №6 позивачем.

91. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач неодноразово звертався до ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» з повідомленнями про необхідність проведення інвентаризації майна боржника від 13.08.2019 №02-01/04-03, від 21.08.2019 №02-01/04-26 та від 06.09.2019 №02-01/04-32; крім того, позивачем було надано до перевірки Акти інвентаризації майна боржника від 20.12.2019.

92. Більше того, судом першої інстанції було встановлено, що майно боржника, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (будівлі, обладнання, офісна техніка, транспортні засоби, первинна бухгалтерська, звітна, дозвільна, договірна документація, сировина, товарні запаси), перебуває у незаконному володінні, та під контролем невстановлених осіб, представників так званої «Луганської народної республіки», що підтверджується ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.12.2018 по справі №428/15433/18.

93. Вказані обставини, судячи із висновків і доводів відповідача, протиправно не були враховані під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, на що обґрунтовано звернули увагу суди попередніх інстанцій.

94. Враховуючи наведене, судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вірно встановлено, що ні в рішенні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яке відображене у протоколі №96/10/20 від 27.10.2020, ні в наказі Міністерства юстиції України від 09.11.2020 №3887/5 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого» не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті, є грубим порушенням законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та кредиторів.

95. В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не було. Аргументи Міністерства юстиції України, якими обґрунтовано касаційну скаргу, були предметом розгляду судів попередніх інстанцій, їм надано належну право оцінку і, на думку колегії суддів, висновків цих судів доводи відповідача не спростовують.

96. Отже, відповідач протиправно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності.

97. Поряд з цим, надаючи оцінку посиланням судів попередніх інстанцій на визначення поняття «грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника» та висновки, висловлені у постановах Верховного Суду 15.11.2019 у справі №813/4449/15, від 12.06.2020 у справі №815/2748/17, від 30.04.2020 у справі №820/2875/17, суд касаційної інстанції у постанові від 06.04.2023 у справі №340/2214/21 зауважив, що сформована Верховним Судом правова позиція щодо змісту поняття «грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника та/або кредиторів боржника» мала місце у розрізі правовідносин, які були спірними у період дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» і Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Мін`юсту від 27.06.2013 №1284/5. Вказані акти втратили чинність 21 жовтня та 24 грудня 2019 року відповідно. Натомість, спірні правовідносини у цій справі виникли уже під час дії КУзПБ та Порядку №3928/5.

98. Верховний Суд бере до уваги такі висновки на підставі частини третьої статті 341 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій помилково послалися на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 31.03.2021 у справі №640/7632/19, від 30.09.2020 у справі №813/3692/17, від 30.04.2020 у справі №820/2875/17. Із врахуванням висновків Суду по суті заявлених доводів і вимог касаційної скарги, вказаний недолік оскаржуваних судових рішень може бути усунений шляхом зміни їх мотивувальних частин щодо визначення поняття «грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень».

99. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

100. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

101. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

102. Згідно із положеннями частин першої, четвертої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

103. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, які призвели до неправильного вирішення справи.

104. А тому, касаційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувані судові рішення - змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції мотивів цієї постанови щодо визначення поняття «грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень».

105. Колегія суддів вважає, що Судом надано відповідь на всі доводи, які можуть вплинути на правильне вирішення справи на цій стадії судового розгляду.

106. Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359, КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №640/27951/20 змінити, виклавши їх мотивувальні частини щодо поняття «грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень» в редакції мотивів цієї постанови.

3. В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько

Судді Верховного Суду