Справа № 470/576/25
Суддя: Орлова С. Ф.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/470/11/25
Справа № 470/576/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, підписаним його представником Бусахіним О.С., який діє на підставі ордера № 1080134 від 25 червня 2025 року, до відповідача про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. У позові зазначено, що 13 червня 2025 року позивач дізнався про арешт його розрахункового рахунку. Того ж дня до Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) було направлено адвокатський запит щодо надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчого документа, на підставі яких було відкрито виконавче провадження та накладено арешт. 23.06.2025 року надано відповідь Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) та долучено копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2025 року №78249179 та копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.03.2025 року № 60.

Постановою № 60 від 31.03.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеною ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17000 грн за те, що він не прибув 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою, яку отримав 28.06.2024 року, не повідомивши поважних причин неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, у період з 08.07.2024 по 17.07.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2337.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: поновити пропущений строк на оскарження постанови; скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності; стягнути з відповідача понесені судові витрати а саме: судовий збір - 606,00 грн; витрати на правничу допомогу - 10000,00 грн.

Ухвалою судді від 01 липня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач до суду направив відзив, у якому вимоги позивача не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні та у стягненні витрат на правову допомогу через їх необґрунтованість та невідповідність їх розміру вимогам розумності і співмірності (а.с.32-35).

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд доходить наступного висновку.

З матеріалів справи убачається, що 28 червня 2024 року позивач під розписку одержав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15:00 год. 10.07.2024 року, з метою надання висновку медичного огляду ВЛК (а.с.57 на звороті).

14 березня 2025 року відносно позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 57 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, згідно з яким, 14.03.2025 року о 09 год 34 хв встановлено, що ОСОБА_1 не прибув 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, яку отримав 28.06.2024 року, поважних причин неявки не повідомив, чим порушив абз. 3 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши правопорушення в особливий період дії воєнного стану. У графі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу» позивач зазначив, що за станом здоров`я не зміг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.56 на звороті).

31 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову №60 по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.58).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 14.03.2025 року о 09 год 34 хв встановлено, що ОСОБА_1 не прибув 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, яку отримав 28.06.2024 року, поважних причин неявки не повідомив, чим порушив абз. 3 ч.3 ст.22 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши правопорушення в особливий період дії воєнного стану.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові на відповідність критеріям правомірності, які передбачені ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу приписів ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз.3 ст.4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період, а відтак інкриміновані позивачеві діяння, об`єктивна сторона яких наведена у спірній постанові, дійсно мають кваліфікуватись за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При цьому диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Позивачеві інкримінується порушення вимог ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно оскаржуваної постанови позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 год 10.07.2024 року по повістці, яку отримав 28.06.2024 року, проте не з`явився, поважних причин неявки не повідомив.

Разом з цим, суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно абз.3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

Згідно наданої позивачем копії виписки КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради із медичної карти стаціонарного хворого №2337 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 08 по 17 липня 2024 року (а.с.20).

Таким чином, надані позивачем медичні документі підтверджують наявність поважних причин, які об`єктивно перешкоджали йому з`явитись за викликом 10 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення.

Зазначена обставина свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при винесенні спірної постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, вона ґрунтується на припущеннях і в порушення прав позивача, чим порушено норми процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень , яким була винесена оскаржувана постанова, на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, з огляду на обґрунтовані заперечення відповідача, суд доходить висновку про часткове задоволення вказаних вимог, та стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн, що буде співмірним зі складністю справи, та відповідатиме реальності таких витрат і розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст.241-246, 250,255, 286, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 60 від 31 березня 2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп - судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 адреса реєстрації місця проживання: індекс: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Бусахін Олександр Сергійович адреса здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

ІНФОРМАЦІЯ_5 : адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя С. Ф. Орлова

Повний текст рішення суду складено 03 жовтня 2025 року.