Справа № 320/28116/24
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року справа № 320/28116/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі - третя особа), про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Близнюка Владислава Олеговича від 11.12.2023р., винесену у менжах виконавчого провадження № 59148284 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 36 498,64 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків у строк, вказаний в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 07.08.2025р. відкрито провадження у даній адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження з призначенням судового засідання, з урахуванням відкладення дати його проведення, на 02.10.2025р. о 13:00 год.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами пдокументи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні в Оболонському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 59148284, з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/2195/17 від 17.05.2019р., виданого Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017р. до досягнення дитиною повноліття.

У матеріалах справи наявна постанова державного виконавця наведеного ВДВС ОСОБА_5 від 13.10.2023р. (ВП № 59148284), якою встановлено, що згідно повідомлення від 25.10.2019р. № 59148284 відомості щодо позивача внесено до Єдиного реєстру боржників. Станом на 13.10.2023р. заборгованість зі сплати аліментів позивача погашена у повному обсязі. Відтак, постановлено скасувати заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/756/2195/17 від 17.05.2019р., а також виключити відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників.

11.12.2023р. державним виконавем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Близнюком В.О. винесено постанову від 11.12.2023р. (ВП № 59148284), якою накладено на позивача штраф на користь третьої особи у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів на суму 36 498,64 грн. Всього визначено наявність станом на 11.12.2023р. заборгованості зі сплати аліментів за три роки в розмірі 72 997,27 грн.

Позивач не погоджується із правомірністю такої постанови, що і послугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Закономта іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено вище, позивач є боржником у виконавчому провадженні ВП № 59148284, відкритому на підставі виконавчого листа № 2/756/2195/17 про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону №1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким доповнено статтю 71 Закону №1404-VIII частиною 14 такого змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Водночас, згідно з частиною 4 статті 11 Закону №1404-VIII, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вказані норми Закону №1404-VIII станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у цій справі є чинними, неконституційними не визнавались.

Спірна постанова винесена на підставі статті ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст.75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцю можливість стягувати з боржника у виконавчому провадженні штрафи за невиконання виконавчих документів.

При цьому, згідно зі статтею 71 наведеного закону, штраф може бути стягнутий з боржника за наявності заборгованості зі сплати аліментів. Такий штраф обчислюється у відсотковому розмірі від суми заборгованості за певний період і перераховується стягувачу.

Статтями ж 63 і 75 Закону №1404-VIII унормовані питання стягнення штрафу з боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, яким зобов`язано боржника виконати певні дії. Сума штрафу обчислюється у розмірах неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що стягнення штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів обумовлене обов`язковою фактичною наявністю самої заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Разом з тим, постановою державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Іващенка Ю.М. від 13.10.2023р., складеною у межах ВП №59148284, встановлено відсутність у позивача заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.10.2023р.

Наведене підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 10.10.2023р., складеним державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Іващенком Ю.М. на підставі виконавчого листа від 17.05.2019р. №2/756/2195/17, згідно якого заборгованість позивача станом на 10.10.2023р. становить - "0,00 грн.".

З наведеного слідує, що станом на момент винесення спірної постанови за позивачем не рахувалась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у зв`язку із чим у відповідача були відсутні законні підстави для застосування штрафних санкцій до позивача за приписами ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких умов постанова державного виконавця про накладення штрафу є необґрунтованою і такою, що винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже- є протиправною та підлягає скасуванню.

Викладене обумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1211,20 грн) належить розподілити відповідно до частини першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 271, 272, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Д; ), третя особа - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ), про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

2. Визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Близнюка Владислава Олеговича від 11.12.2023р., винесену у менжах виконавчого провадження № 59148284 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 36 498,64 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Д; ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи.

5. Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 272 КАС України.

6. Рішення суду може бути оскаржене у 10-денний строк з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Марич Є.В.