Справа № 420/32452/25
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хурса О. О., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ Херсонської області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, компенсацією втрати доходу за затримку строків виплати пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ Херсонської області щодо виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 13.11.2017 року по 30.04.2025 року з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка, який склався на момент припинення виплати пенсії з 01.11.2002, з доплатою до двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без проведення перерахунків та індексації пенсії, з компенсацією втрати доходу за затримку строків виплати пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ Херсонської області щодо припинення виплати пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, з 01.05.2025 року та відмови у відновленні виплати пенсії за заявою ОСОБА_1 від 02.08.2025;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. № 2262-XII, перерахунок, індексацію та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка, з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року, з 13.11.2017 року 30.04.2025 року, за вирахуванням раніше виплачених сум, з 01.05.2025 року, з компенсацією втрати доходу за затримку термінів виплати пенсії, на вказаний ОСОБА_1 банківський рахунок.

Разом з позовною заявою позивачем додано клопотання про звільнення від сплати судового збору та клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору представник позивача зазначив, що на даний час позивач не має доходу, в зв`язку з чим просить звільнити його від сплати судового збору.

Положеннями статті 129 Конституції України та статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками, зокрема, майнового стану.

Так, відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В частиною третій статті 8 Закону вказано, що при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, судом встановлено, що ним не надано суду належних доказів на підтвердження відсутності достатніх коштів для оплати судових витрат (скрутного матеріального становища) на момент звернення до суду з позовною заявою представником позивача до суду, а тому неможливість сплатити судовий збір належним чином не доведено.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 13.08.2025, відповідно до якої за період з січня 2021 по грудень 2024 інформація про доходи відсутня, оскільки такі відомості не можуть бути розцінені, як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, так само як довідка про відомості Національного страхування «Бітуах Леумі», оскільки вони не містять інформації передбаченої ч. 3 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 686/114/16-ц від 04.07.2018 року, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Всупереч положенням наведених норм права позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання позову у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3028,00 грн.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, фізичною особою встановлено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Так, позивачем заявлено 3 (три) позовних вимоги немайнового характеру.

Отже, за подання даного позову до адміністративного суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3633,6 грн.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України Про судовий збір, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Застосовуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, судовий збір за подання цього позову розраховується наступним чином: 3633,6 грн * 0,8 = 2906,88 грн.

Таким чином позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у сумі 2906,88 грн.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

З огляду на вказані висновки Верховного Суду пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Предметом оскарження у даній справі з поміж іншого є бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який охоплює спірний період з 07.10.2009 по 12.11.2017 та з 13.11.2017 по 30.04.2025

При цьому підставою звернення до суду з даним позовом є лист-відмова ГУ ПФУ від 18.08.2025 р.

За висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Оскільки позивач фактично оскаржує дії та бездіяльність відповідача щодо виплати йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника у меншому розмірі, ніж це передбачено судовими рішеннями в інших справах та пенсійним законодавством, який охоплює період з 07.10.2009 по 12.11.2017 та з 13.11.2017 по 30.04.2025 в той час, як з позовом звернулась 23.09.2025, то встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк щодо позовних вимог, що охоплюють спірні періоди починаючи з 07.10.2009 року по 23.03.2025 року є пропущеним.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Представником позивача разом з позовом надано до суду заяву про поновлення строку звернення, якою звертає увагу на те, що позивачка є похилого віку, яка постійно проживає за кордоном, обмежена в отриманні інформації, при цьому, на виконання судового рішення у справі № 821/981/18 пенсія поновлена позивачу з 13.11.2017, однак, виплачувалася на дискримінаційній основі: у неповному розмірі, без проведення перерахунків та індексації пенсії та її складових, компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії.

Відповідно до частини четвертої ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Проте представник позивача не вказує обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, щодо спірних питань, які охоплюють в період з 07.10.2009 по 03.03.2025 та не надав доказів на підтвердження таких обставин, то суд пропонує вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути шляхом подання до суду: 1) оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 2906,88 грн та 2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в 5-денний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр ХУРСА