Справа № 560/12948/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12948/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

03 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (відповідача) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №-2225-UA0093353 від 30.05.2024 на суму 17,90 грн. та №-2225-UA0093353 від 30.05.2024 на суму 542,61 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 03.02.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області для ОСОБА_1 були сформовані податкові повідомлення - рішення за 2024 рік:

- №-2225 від 30.05.2024 земельний податок з фізичних осіб, код платежу 18010700, на суму 542,61 грн., адреса АДРЕСА_1 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд (села не більше як 0,25 га), площа 0,25 га;

- №-2225 від 30.05.2024 земельний податок з фізичних осіб, код платежу 18010700, на суму 17,90 грн., адреса АДРЕСА_1 цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства не більше як 2 га, площа 0,07 га.

11.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Хмельницькій області із проханням провести перерахунок сум податку. У заяві позивач вказав про те, що за адресою АДРЕСА_1 у нього немає ані нерухомого майна, ані земельної ділянки, починаючи з 2006 року, оскільки належна йому квартира за цією адресою була відчужена ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006. З 2014 зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_3 .

Згідно інформації викладеної в листі від 24.07.2024 за №365/С/22-01-24-01-03-09 Головне управління ДПС у Хмельницькій області повідомило про те, що на земельні ділянки :05:005:0349 (0,0664 га.) та :05:005:0345 (0,25 га) були сформовані податкові рішення про сплату земельного податку з фізичних осіб за податковий період 2024 року. За результатами розгляду заяви позивача податковим органом були внесені зміни до інформаційних систем Державної податкової служби України щодо внесення правильної адреси земельних ділянок (адреса АДРЕСА_1 замінена на адресу: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Грузевиця)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, за змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. В силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Отже, у розумінні вказаних положень Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (з дати державної реєстрації такого права), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Користувач має сплачувати земельний податок за фактичне використання землі.

Приписи ж пункту 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності 01 січня 2015 року), які визначають, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, не спростовують наведених висновків.

В силу вимог пункту 287.1 цієї ж статті землекористувачі сплачують плату за землю за фактичний період перебування землі у користуванні. Відтак обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено у постановах Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 820/1667/18, від 19 серпня 2022 у справі № 826/10853/16, від 02.08.2022 у справі № 826/8575/17.

Як встановлено судом першої інстанції, з інформації, наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 2014 року належить на праві власності ОСОБА_3 .

Також з інформації, зазначеної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 не є власником нерухомості або земельних ділянок за вказаною у податкових повідомленнях - рішеннях адресою.

При цьому, податковим органом не надано суду доказів наявності у позивача належним чином зареєстрованого об`єкта оподаткування за адресою АДРЕСА_1 , що унеможливлює нарахування такого податкового зобов`язання.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області не доведено правомірності спірних рішень, доводи позивача не спростовано належними доказами, відтак наявні підстави для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.