Справа № 160/17366/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
13.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі-відповідач-2) в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1986 року з 30.01.1986 року по 02.11.1988 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
1) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1986 року з 30.01.1986 року по 02.11.1988 рік;
2) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства з урахуванням наданої судом правової оцінки.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач-2 у строки, встановлені ухвалою суду від 20.06.2025 року, відзиву на позов не надав, зазначену ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження було отримано останнім 21.06.2025 року.
У відповідності до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , 27.05.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії було оформлено та разом з супровідним листом від 04.06.2025 року №21448/03-16 надіслано позивачу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2025 року №10 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, а саме:

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 27.05.2025.

Пенсійний вік відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 становить - 60

років.

Вік заявника- 61 рік 00 місяців.

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону №1058 починаючи - з 1 січня 2024 року після досягнення віку 60 років становить - 31 рік;

- після досягнення 63 років з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року становить - 24 - 34 років;

- після досягнення 65 років, починаючи з першого січня 2029 року 15 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 06 місяців 16 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви - до страхового стажу не

зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1986 з 30.01.1986 по 02.11.1988, оскільки наявне виправлення в даті звільнення та даті наказу на звільнення. Довідку №01-14/291 від 22.05.2025 видану ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» за період роботи з 30.01.1986 по 02.11.1988, не прийнято до уваги, оскільки зазначена інформація у довідці не підтверджує зазначений період роботи.

Заявник не працює.

За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та

пенсію не отримує.

Право на призначення пенсії з 07.05.2027 за настання 63 - річного віку.

Позивач не згоден з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV та надав відповідні документи, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 10.02.1986 р.

Проте, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 30.01.1986 по 02.11.1988, оскільки наявне виправлення в даті звільнення та даті наказу на звільнення. Довідку №01-14/291 від 22.05.2025 видану ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» за період роботи з 30.01.1986 по 02.11.1988, не прийнято до уваги, оскільки зазначена інформація у довідці не підтверджує зазначений період роботи.

Щодо не зарахованого періоду трудової діяльності з 30.01.1986 по 02.11.1988 р. відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.02.1986 р., слід зазначити наступне.

Згідно з записами, наявними в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1986 р., він в періоди з 30.01.1986 по 02.11.1988 р. працював водієм третього класу на автомобілі ГАЗ-51 в «Днепропетровской спецавтобазе № 18 Облдорстроя» (мовою оригінала).

Відповідно до інформаційної довідки державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11,02.2025 року № К-311/0/217-25, стало відомо, що надати архівну довідку про стаж та заробітну плату за період роботи позивача в «Днепропетровской спецавтобазе № 18 Облдорстроя» неможливо через відсутність на зберіганні запитуваних документів. Місце знаходження документів архіву невідомо.

Крім того, позивач звернувся до правонаступника «Днепропетровская спецавтобаза №18 Облдорстроя» - Дочірнього підприємства «Дніпропетровського облавтодору» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно до довідки від 22.05,2025 року № 01-14/291, на запит позивача щодо надання інформаційної довідки для підтвердження трудового стажу за період роботи з 30.01.1986 року по 02.11.1988 року в Дніпропетровській спецавтобазі № 18 (Спецавтобаза №18) Дніпропетровського облавтодору, повідомлене наступне, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2019 року було відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України». У жовтні місяці 2020 року ухвалою суду закрите провадження по справі № 904/5292/19 про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, .

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.01.2021 року було відкрито повторне провадження у справі № 904/6344/20 про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України».

Станом на час звернення ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перебуває в стані розпорядження майном.

На виконання рішень Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5292/19 про банкрутство ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) у особі Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були вчинені дії щодо опису й арешту майна підприємтсва ДП «Дніпропетровський облавтодор «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

17.08.2022 року комісією ДП «Дніпропетровський облавтодор» був складений акт № 8 про стан перевірки документообігу по філії «Дніпропетровський автодор» ДП «Дніпропетровський облавтодор», в якому було визначено відсутність оригіналів документів постійного строку зберігання: документи з особового складу, відомості про нарахування заробітної плати, які повинні зберігатись за місцем їх видання, створення, тощо, Також надано копію талона - повідомлення єдиного обліку №22621 від 03.09,2021 року про викрадення архіву філії «Дніпропетровський автодор».

Зважаючи на викладене, надати довідку щодо підтвердження періоду роботи позивача на підставі первинних документів не мають можливості.

Також надано довідку про реорганізацію Філії «Дніпропетровська САБ-18».

1. 2000 рік. Дніпропетровська спеціалізована автобаза №18 «Дніпропетровського облавтодору» реорганізовано в Дніпропетровське спеціалізоване автомобільне державне підприємство № 18 Дніпропетровського обласного об`єднання державних дорожніх підприємств (Дніпропетровський САП - 18), наказ Укравтодору № 121 від 28.03.2000 року п. 29.

2. 2002 рік. Дніпропетровське спеціалізоване автомобільне державне підприємство № 18 (Дніпропетровський САП - 18) Дніпропетровського обласного об`єднання державних дорожніх підприємств реорганізовано в філію «Дніпропетровська САБ -18» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державної Акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» відповідно до наказу №14 від 29.05.2002 року п. 27.

3. 2007 рік. Філія «Дніпропетровська САБ - 18» Дочірнього підприємства«Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» реорганізовано шляхом приєднання до Філії «Дніпропетровський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державної акціонерної компанії «автомобільні дороги України» відповідно до наказу ВАТ «ДАК «Автмобільні дороги України» № 38 від 28.02.2007 року,

4. 2007 рік. Філія «Дніпропетровський райавтодор» і Філія «Дніпропетровський дорбуд №60» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» реорганізовані шляхом злиття у Філію «Дніпропетровський автодор «Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор Відкритого Акціонерного Товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» відповідно до наказу ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 199 від 05.10.2007 року.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII(далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58(далі -Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.11 Наказу від 29.07.1993 №58 Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 №110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.13 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Згідно пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС №656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. Аналогічні вимоги до порядку ведення трудових книжок містяться і в Інструкції № 58.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначені нормативні акти, можна зробити висновок, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Таким чином, доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 30.01.1986 по 02.11.1988, оскільки наявне виправлення в даті звільнення та даті наказу на звільнення, є безпідставними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачем, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2025 року №10, оскільки саме рішенням було порушено права позивача.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2025 року №10 щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2025 року, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з пунктом 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

У цьому випадку органом призначення пенсії визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 27.05.2025 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, це потягло за собою порушення прав позивача, отже, суд вважає за необхідне покласти обов`язок щодо зарахування спірних періодів роботи до загального страхового стажу та повторного розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком від 27.05.2025 року саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як визначеного суб`єкта призначення.

Відтак, вимоги, заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, положень частини другої статті 9 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2025 року про призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2025 року №10 щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, З, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84121, код ЄДРПОУ 13486010) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 30.01.1986 року по 02.11.1988 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84121, код ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 27.05.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84121, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна