Справа № 520/23795/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 вересня 2025 року справа № 520/23795/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григоров Д.В.,

при секретарі судового засідання Глівінська Ю.О.,

за участю:

представника позивача - Проніна В.М.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Полтавський Шлях, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61052, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Холодногірсько-Новобаварського Відділ державної виконавчої служби у місті Харкові СМУ Мінюсту, щодо незняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Холодногірсько-Новобаварський Відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції СМУ зняти арешт, що був накладений на майно ОСОБА_1 , а саме: на квартиру за адресою квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №10430166, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 4-111/10, 01.11.2010, Ленінський ВДВС Харківського МУЮ , зареєстровано: 01.11.2010 року 11:58:39 за № 0430166 реєстратором Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; обтяжувач: Ленінський відділ державною виконавчої служби Харківського районного управління юстиції; як власник майна зазначено ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивачка посилалася, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо не зняття арешту з її нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 4-111/10, 01.11.2010р.

Ухвалою суду від 12.09.2025р. відкрито провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, без повідомлення причин, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 770 від 24.04.2008 року, зареєстрований за номером 2861797, що підтверджується Витягуом з Державного реєстру правочинів (а.с. 21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 22), на вказану квартиру накладено арешт нерухомого майна за реєстраційним обтяження №10430166, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №4-111/10 Ленінського ВДВС Харківського МУЮ від 01.11.2010р.

02.05.2025р. позивачка звернулася із заявою до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у місті Харкові СМУ Мін`юсту, про зняття арешту з її майна.

Проте, відповідач листом від 16.05.2025р. за №194578 повідомив позивачку, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 накладено арешт на квартиру, адреса: АДРЕСА_3 , про що внесений відповідний запис №10430166 від 01.11.2010р. Зазначений запис внесено до Реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 4-111/10, 01.11.2010р., Ленінський ВДВС Харківського МУЮ.

Дослідивши інформацію з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що надати жодної інформації, щодо виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно боржника №10430166 від 01.11.2010, не вбачається за можливе у зв`язку із тим, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень («Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень») відсутня жодна інформація по зазначеному повідомлення та виконавчому провадженню, в рамках якого воно винесено.

Зазначена обставина виникла в наслідок того факту, що після набрання чинності 09.03.2011 року Законом України "Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження" та інших законодавчих актів України щодо примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень де здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, в обов`язковому порядку вносилась оцифрована інформація щодо виконавчих проваджень, що перебували на виконанні у Відділі.

Таким чином, на даний час оригінали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються.

Позивачка, не погодившись з наведеним, звернулася до суду з позовом в даній справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст. 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені 3аконом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ.

За приписами частини 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606- XIV, який був чинний на момент накладення арешту, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналогічні за змістом норми щодо порядку зняття арешту з майна містяться і в чинному наразі Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку

Включаючи ст. 59 Закону України №1404-VIII, у якій визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Як зазначила представник позивача в судовому засіданні, ОСОБА_1 було сплачене стягнення у розмірі 85 гривень, що не заперечується сторонами по справі.

Відтак, суд зазначає, що відповідачем протиправно не знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: квартиру за адресою квартири АДРЕСА_2 .

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими. Зобов`язання відповідача зняти арешт, що був накладений на квартиру відповідає меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 134, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Холодногірсько-Новобаварського Відділу державної виконавчої служби у місті Харкові СМУ Мін`юсту щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати Холодногірсько-Новобаварський Відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції СМУ зняти арешт, що був накладений на майно ОСОБА_1 , а саме: на квартиру за адресою квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №10430166, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 4-111/10, 01.11.2010, Ленінський ВДВС Харківського МУЮ, зареєстровано: 01.11.2010 року 11:58:39 за № 0430166 реєстратором - Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; обтяжувач: Ленінський відділ державною виконавчої служби Харківського районного управління юстиції; як власник майна зазначено - ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2025р.

Головуючий суддя Д.В. Григоров