Справа № 560/8905/25
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8905/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, які полягали:

- у прийнятті 25 лютого 2025 року необґрунтованого рішення №6496 щодо дострокового скасування посвідки № НОМЕР_1 від 16.08.2024 на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні, термін дії якої закінчувався 16.08.2025;

- у безпідставному поверненні 25.02.2025 і залишенні без розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 06.02.2025, а також у залишенні без розгляду його повторного звернення від 19.03.2025 про вирішення цієї заяви.

2. Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 25.02.2025 №6496 "Про скасування посвідки на тимчасове проживання" № НОМЕР_1 від 16.08.2024 на ім`я ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву від 06.02.2025 щодо надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняти рішення про надання такого дозволу з подальшою видачею посвідки на постійне проживання в Україні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував в шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 та на підставі цього 16.08.2024 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої встановлено до 16.08.2025. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

У зв`язку з цим, 25.02.2024 Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області було прийнято рішення про скасування вказаної посвідки на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання.

Позивач вважає, що таке рішення є протиправним, оскільки суперечить положенням постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 року №1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану». Відповідно до вказаної постанови, посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем при прийнятті спірного рішення було порушено принцип пропорційності. Відповідач не врахував, що прийняття такого рішення не відповідає критерію необхідності в демократичному суспільстві, є надмірним втручанням у приватне життя позивача та призводить до зміни його способу життя.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 06.02.2025 позивач звернувся до Управління із зверненням, в якому просив вирішити питання щодо надання дозволу на імміграцію. Зокрема, вказаним зверненням позивач повідомив Управління про втрату обставин, на підставі яких йому було оформлено посвідку на тимчасове проживання в Україні, а саме про смерть дружини та факт її поховання.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав до Управління свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 14 листопада 2024 року.

Крім того, у вказаній заяві позивач повідомив про відсутність інших родинних зв`язків на території України. Батьком або опікуном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (синів ОСОБА_2 ) позивач не визнавався, а тому на момент звернення не мав сімейних зв`язків на території України.

На підставі викладеного Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області 25.02.2025 було прийнято рішення №6496 про скасування посвідки на тимчасове проживання, виданої ОСОБА_5 , відповідно до підпункту 6-1 пункту 63 постанови Кабінету Міністрів України №322. Також позивачеві було роз`яснено необхідність залишити територію України у зв`язку з втратою підстав для перебування, відповідно до пункту 68 вказаної постанови.

Також зазначає, що безпідставним є посилання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 року №1202 "Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану", оскільки згідно з положеннями цієї постанови, посвідки на тимчасове або постійне проживання, крім посвідок, оформлених громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну після 24 лютого 2022 року, підтверджують законні підстави для проживання в Україні на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів після його припинення або скасування.

Однак, у випадку позивача посвідка була скасована, а не підлягала обміну або продовженню у зв`язку із закінченням строку її дії. Скасування посвідки відбулося через втрату підстави для її оформлення (припинення шлюбу внаслідок смерті дружини). Тому, на думку відповідача, положення Постанови №1202 не застосовуються до спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Польща.

26 листопада 1988 року позивач, перебуваючи на території України, уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 06.10.1996.

16.08.2024 громадянину Республіки Польща видано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , строк дії - до 16.08.2025, підстава видачі - 04/14 (возз`єднання сім`ї з громадянином України на підставі шлюбу).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.11.2024, виданого Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.02.2025 Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийнято рішення №6496 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , на підставі пп. 6-1 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Листом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 25.02.2025 позивача повідомлено про прийняте рішення. Зазначено, що після смерті дружини, громадянки України ОСОБА_2 , у позивача відпали підстави для тимчасового проживання на території України відповідно до частини 14 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому Управлінням 25.02.2025 прийнято рішення №6496 про скасування ОСОБА_6 посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 16.08.2024 терміном дії до 16.08.2025.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За змістом частини 16 статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

При цьому документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч.3-13 цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України (ч.14 ст.4 Закону №3773-VI).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI встановлено, що возз`єднання сім`ї - в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Згідно з абз.6 ч.1 ст.15 Закону №3773-VI передбачено, що в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, здійснюється за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Отже, наведені норми Закону № 3773-VI передбачають право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином України та посвідки на тимчасове проживання.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства у випадку, визначеному ч.14 ст.4 Закону №3773-VI, становить один рік (п.5 ч.1 ст.5-1 Закону №3773-VI).

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322).

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які:

1) досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто;

2) не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет осіб, зазначених у частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", до яких вони прибули з метою возз`єднання сім`ї.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 322 посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Судом встановлено, що 26.11.1988 між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 укладено шлюб, що в подальшому слугувало підставою для оформлення позивачу посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 .

Разом з тим, 25.02.2025 Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області було прийнято рішення №6496 про скасування посвідки на тимчасове проживання, виданої ОСОБА_5 , відповідно до підпункту 6-1 пункту 63 Порядку № 322.

Відповідно до підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся.

За приписами пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Рішення про скасування посвідки формується засобами Реєстру за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Після підписання рішення сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

Копія рішення про скасування посвідки надсилається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства рекомендованим листом не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня його прийняття (пункт 65 Порядку № 322).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до супровідного листа від 25.02.2025 № 6801.4-709/68.03-25 відповідачем на адресу позивача надіслано копію оскаржуваного рішення.

Щодо посилання позивача на те, що у спірному рішенні не були зазначені конкретні підстави для скасування посвідки на тимчасове проживання, а лише наведено посилання на відповідний підпункт (п.п. 6-1) пункту 63 Порядку №322, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідно до абзацу 2 пункту 64 Порядку №322 рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання формується засобами Реєстру. При цьому уповноважена особа має можливість лише обрати відповідні варіанти із запропонованого системою переліку, без можливості самостійно змінювати текст або структуру форми рішення.

Отже, спірне рішення сформоване у встановленому порядку та у відповідний спосіб.

Водночас, у зв`язку із відсутністю технічної можливості вносити інформацію про причини відмови до сформованого засобами Реєстру рішення, позивачу разом з рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання від 25.02.2025 відповідачем направлено супровідний лист №6801.4-709/68.03-25 від 25.02.2025, в якому більш конкретно зазначено причини скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання.

Таким чином, у зв`язку із смертю дружини позивача, громадянки України ОСОБА_2 , правові підстави для перебування ОСОБА_1 на території України припинились.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що оскаржуване рішення не має належного обґрунтування, оскільки в ньому вказано законодавчо визначені підстави для його прийняття та надано достатні, достовірні та допустимі докази, з урахуванням яких суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Щодо посилання позивача, на норми постанови Кабінету Міністрів України №1202 від 21.10.2022 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану» стосовно строку дії посвідки на тимчасове проживання, суд зазначає таке.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус іноземців та осіб без громадянства, юридичних осіб іноземних держав, які перебувають на території України під час дії воєнного стану, визначаються Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2022 року №1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Однак, у випадку позивача посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 16.08.2024 була скасована відповідачем, а не підлягала обміну або продовженню у зв`язку із закінченням строку її дії. Скасування посвідки відбулося через втрату підстави для її оформлення.

Відтак, така посвідка на тимчасове проживання не може вважатися чинною та, відповідно, не може вважатися такою, що підтверджує законні підстави для тимчасового проживання позивача в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1202 від 21.10.2022 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану».

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач посилається на можливість застосування до нього ч. 4 та 5 ст. 4 Закону № 3773-VI.

Так, згідно ч. 4, 5 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі у реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, зареєстрованих у встановленому порядку, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Однак ці норми не застосовувалися при оформленні посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 16.08.2024.

Натомість, вказана посвідка була видана відповідно до частини 14 статті 4 зазначеного Закону, тобто на підставі укладення шлюбу з громадянкою України.

Так, в матеріалах справи містяться відомості, що позивач був працевлаштований на будівництві Хмельницької АЕС в м. Нетішин в період з 06.03.1987 по 30.09.1990.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність нових обставин, зокрема посилання позивача на трудову діяльність, яку він здійснював у минулому, не свідчить про незаконність рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, оскільки зазначене рішення було ухвалене з інших підстав - у зв`язку зі смертю дружини позивача.

В позовній заяві позивач також зазначає, що звернувся до відповідача з заявою від 06.02.2025 щодо отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Суд звертає увагу, що процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983.

Відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень заяви про надання дозволу на імміграцію подаються:

до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах;

до закордонних дипломатичних установ України за місцем постійного проживання - особами, які постійно проживають за межами України.

Працівник територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС під час прийняття документів від іноземця або особи без громадянства, або від законного представника перевіряє повноту поданих документів, зазначених у статті 9 Закону України Про імміграцію та пункті 11 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для надання дозволу на імміграцію в Україну, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві про надання дозволу на імміграцію.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, у тому числі у разі відсутності письмової згоди кожного з подружжя на проходження співбесіди та письмових тестів для перевірки обставин, визначених статтею 4-1 Закону України Про імміграцію, територіальний орган ДМС або територіальний підрозділ ДМС інформує іноземця або особу без громадянства, або законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства, або законного представника відмова надається в письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства, або законний представник мають право повторно звернутися до територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС після зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм відмовлено в прийнятті документів, за умови перебування в Україні на законних підставах.

Судом встановлено, що Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області листом від 25.02.2025 повідомило позивача про те, що з наданої у заяві інформації не вбачається підстав, за якими позивачу можна було б надати дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до Закону.

Зважаючи на викладене, заяву ОСОБА_7 та додані до неї документи повернуто без розгляду, оскільки ним не було дотримано вимог абзаців 5, 6, 8, 9 пункту 10 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень.

Відтак, судом встановлено, що права позивача в цій частині не порушені відповідачем, про що свідчать матеріали справи, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 06.02.2025 про надання дозволу на імміграцію в Україну задоволенню також не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 жовтня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул. Грушевського, 87, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя Д.А. Божук