Справа № 120/9919/25
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 жовтня 2025 р. Справа № 120/9919/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУДПС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-0205-UA0053179 від 21.05.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем безпідставно визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості), за податковий період за 2021 рік на загальну суму 34628,40 грн., оскільки цим рішеннями нараховано податок на будівлі, які є будівлями сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказав, що позивач є сільськогосподарським виробником, оскільки займається вирощуванням зерняткових і кісточкових фруктів (основний). Належні йому на праві власності будівлі використовує для ведення фермерського господарства.

Ухвалою від 23.07.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

04.08.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за фізичною особою ОСОБА_1 обліковується об`єкт нежитлової нерухомості: будівля загальною площею 2885,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 17.10.2017.

Згідно рішення Терешківської сільської ради від 26.06.2020 41 сесії 7 скликання затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Для об`єктів нежитлової нерухомості (інші будівлі) - для фізичних осіб встановлено в розмірі 0,2 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом па 1 січня звітного (податкового року).

Розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2021 - 6000 грн. Проведеною перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виявлено розбіжність в загальній площі об`єкта нерухомого майна, нараховано за 2021 рік ППР № 1-0201 від 14.09.2022 року в сумі 3462,84 (288,57 кв. м.), згідно витягу з ЄДР загальна площа будівлі 2885,7 кв.м.

На підставі вище зазначеного, було виключено з обліку нарахований податок на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної дiлянки, сплачений фiзичними особами, якi є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості, нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення № 1-0201 від 14.09.2022 року (код платежу 18010300) по фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (ДПІ- 205) в сумі 3462,84 грн. та нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2021 рік в сумі 34628,46 грн., зокрема 2885,70*0,20% (ставка податку)*6000 (мінімальна заробітна плата) =34628,40 грн.

Ставки податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються залежно від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості (п.п. 266.5.1 Податкового кодексу України), а об`єкт оподаткування залежить від виду діяльності та типу будівель чи споруд за ДК 018-2000 (п. 266.2 ПК України). Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 відповідно до якого органом, уповноваженим на ведення класифікатора визначено Державне підприємство «Державний науково дослідний інститут» автоматизованих систем у будівництві». Документом, підтверджуючим приналежність об`єктів нерухомості до певного класу будівель за Класифікатором є експертний висновок, виданий органом, уповноваженим на ведення Класифікатора. Позивач експертного висновку щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель до податкового органу не надавав, а також не звертався щодо проведення звірки по об`єктах нерухомості, які перебувають у його власності та правомірності нарахування податку на нерухоме майно. Доказів, які б свідчили про те, що позивач є сільськогосподарським виробником, який використовує свої будівлі та споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивачем не надано.

Крім цього, наголошує, що сам факт заняття позивачем підприємницькою діяльністю, в якій використовується спірний об`єкт нерухомості у межах провадження сільськогосподарської діяльності, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. У задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

12.08.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наголошує, що ним до позовної заяви надано усі докази, які підтверджують використання спірного нежитлового об`єкту нерухомості, яке використовується у в сільськогосподарській діяльності фермерського господарства "Яблуневий рай", єдиним засновником якого є позивач. Майно фермерського господарства формується з майна, переданого фермером, та передається на праві господарського відання на підставі акту приймання - передачі.

08.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником будівель об`єктів нежитлової нерухомості загальною площею 2885,7 кв.м. 9основна - 2885,7 кв.м., плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1, дата реєстрації 17.10.2017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач є власником земельної ділянки для іншого сільськогосподарського призначення площею 1,4575 га. за кадастровим номером 202, за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Терешківська, дата реєстрації 18.03.2019.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства "Яблуневий рай" (), яке зареєстроване 10.02.2009. Основним видом господарської діяльності ФГ "Яблуневий рай" є вирощування зерняткових та кісточкових фруктів (основний вид економічної діяльності 01.24).

Відповідно до договору купівлі - продажу майна від 01.06.2011, укладеного між ТОВ "Сади Поділля" та ОСОБА_1 , позивач придбав сади яблуневі (частково квартал № 45 площею 3,8086 га, частково квартал № 36 площею 19,999 га)

Відповідно до рішення засновника ФГ № 1 від 01.06.2018 майно ФГ "Яблуневий рай" складається з нерухомого майна, що належить засновникам, та яке може бути використано в сільськогосподарській діяльності господарства. Вказане майно передається на праві господарського відання ФГ "Яблуневий рай" засновником згідно акту приймання - передачі майна.

Проведеною перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виявлено розбіжність в загальній площі об`єкта нерухомого майна, нараховано за 2021 рік ППР № 1-0201 від 14.09.2022 року в сумі 3462,84 (288,57 кв. м.), згідно витягу з ЄДР загальна площа будівлі 2885,7 кв.м., тому податкове повідомлення - рішення № 1-0201 від 14.09.2022 на суму 3462,84 грн. скасовано самим контролюючим органом та винесене № 0-0205-UA0053179 від 21.05.2025, яке є предметом оскарження.

Позивач, вважає вищевказане податкове повідомлення-рішення, яке стало підставою для виникнення податкового боргу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 є власником будівель об`єктів нежитлової нерухомості загальною площею 2885,7 кв.м. 9, основна - 2885,7 кв.м., плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1, дата реєстрації 17.10.2017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідні будівлі та споруди використовуються Фермерським господарством "Яблуневий рай", засновником якого є позивач, у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Верховний Суд у постановах від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 зазначав, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Провівши правовий аналіз зазначеної вище норми права, суд дійшов висновку, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства; 2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 3) вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.

В силу вимог підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Зазначений вище висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 лютого 2020 року в справі №820/3706/17.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2021 року в справі № 820/6752/16, від 17 лютого 2021 року в справі № 820/3707/17, від 24 квітня 2020 року в справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року в справі №823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Водночас, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 в справі № 140/2700/19.

Суд звертає увагу на те, що позивач має у власності землі для іншого сільськогосподарського призначення, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру. ОСОБА_1 є єдиним засновником Фермерського господарства "Яблуневий рай", основним видом економічної діяльності якого є вирощування зерняткових та кісточкових фруктів.

Відповідно до п.п. 2.2.1 п.2.2 Статуту ФГ таке створене для виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції (власної, придбаної, давальницької).

Для ведення господарської діяльності Господарство використовує майно, що належить йому на праві власності чи користування як юридичній особі, а також за рішенням Голови майно, що належить засновнику чи членам фермерського господарства на праві власності.

Відповідно до Акту приймання - передачі майна № 1 від 07.06.2018 засновник ФГ "Яблуневий рай" ОСОБА_1 передає, а ФГ "Яблуневий рай" приймає для здійснення сільськогоподарської діяльності таке майно: будівлі загальною площею 2885,7 кв.м. 9, основна - 2885,7 кв.м., плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1, дата реєстрації 17.10.2017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Так, на думку суду, зазначеним документом підтверджується факт передачі об`єктів нерухомості та використання таких у господарській діяльності.

З урахуванням вказаних обставин суд погоджується з доводами позивача, що належні йому на праві власності будівлі використовуються для ведення фермерського господарства, а саме вирощування зерняткових та кісточкових фруктів.

Суд звертає увагу на те, що позивач є єдиним засновником ФГ "Яблуневий рай", яке є сільськогосподарським виробником, видами економічної діяльності якого є: вирощування зерняткових та кісточкових фруктів , а нежитлові будівлі, що належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником, то у даному випадку не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Водночас, у справі відсутні також докази, що позивач впродовж 2021 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Доказів того, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду чи лізинг відповідачем суду не надано.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у справі № 380/10802/22.

Щодо доводів позивача, що Головним управління ДПС у Вінницькій області було визначено позивачу податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік та сформовано податкове повідомлення - рішення № 1-0201 від 14.09.2022 на суму 3462,84 грн. та позивачем відповідно до платіжної інструкції від 29.09.2021 сплачено нараховане контролюючим органом грошове зобов`язання, тому відсутні у контролюючого органу законодавчі передумови для прийняття нового податкового повідомлення - рішення, то суд з такими не погоджується та вказує на наступне.

Так, при проведенні звірки даних щодо об`єктів нерухомості, які перебувають у власності платника податків, відповідачем встановлено розбіжність між даними контролюючих органів та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме загальна площа нежитлового приміщення становить 2885,7 кв. м., а не 288,57, з якої обраховано податок. Враховуючи зазначене, відповідачем скасовано (відкликано) податкове повідомлення - рішення № 1-0201 від 14.09.2022 на суму 3462,84 грн. та проведено перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та винесене податкове повідомлення - рішення за 2021 рік, яке є предметом оскарження у даній справі.

Відтак, суд не надає оцінку податковому повідомленню - рішенню № 1-0201 від 14.09.2022 на суму 3462,84 грн., оскільки таке не є предметом оскарження у даній справі.

При чому, платник податків у відповідності до норм чинного законодавства може звернутись до контролюючого органу з вимогою про повернення помилково сплачених сум грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0-0205-UA0053179 від 21.05.2025 винесене відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, який в силу ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 0-0205-UA0053179 від 21.05.2025.

Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду складено 03.10.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна