Справа № 320/4302/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4302/23 Головуючий у 1-й інстанції: Кочанова П.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дарницький відділ Державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-19121-17У від 14.05.2019 на суму 21 030, 90 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 04.06.2006 по 25.07.2022 був зареєстрований як фізична особа-підприємець за видом економічної діяльності: 74.11.1 (адвокатська діяльність) та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у м.Києві, ДПІ у Дарницькому районі, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2019 відповідно статті 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів, Головним управлінням ДПС у м.Києві була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19121-17 У, відповідно до якої, станом на 03.11.2022 за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 21 030,90 грн.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості з ЄСВ згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-19121-17У, сума боргу у розмірі 21 030, 90 грн. складається з наступного:

- 09.02.2018 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік нарахування єдиного внеску №3921485/еv від 09.02.2018, термін сплати 09.02.2018, у розмірі 8 448,00 грн.;

- 19.04.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 7208503/ev від 19.04.2018, термін сплати 19.04.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.07.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 8601825/ev від 19.07.2018, термін сплати 19.07.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.10.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 9997491/ev від 19.10.2018, термін сплати 19.10.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 21.01.2019 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 1284291/ev від 21.01.2019, термін сплати 21.01.2019, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.04.2019 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 4200746/ev від 19.04.2019, термін сплати 19.04.2019, у розмірі 2 457,18 грн.

Сума боргу, зазначена у вимозі №Ф-19121-17У від 16.05.2019, повністю узгоджується з інформацією в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1

22.11.2022 заступником начальника відділу Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70372092) з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-19121-17 У, виданої ГУ ДПС у м.Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості у розмірі 21 030,90 грн.

Не погоджуючись із зазначеною вимогою про сплату (недоїмки) позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач вчинив регламентованих законом дій, які б могли призвести до звільнення його від обов`язку сплачувати єдиний внесок у період, протягом якого нараховано внесок. Доказів зворотного позивачем не надано.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує про нездійснення ним підприємницької діяльності та відсутність відповідного доходу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Підпунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Законом України від 06.12.2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону №2464-VІ, що діють з 01.01.2017 року, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч.5 ст.8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для фізичних осіб-підприємців або осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Статтею 9 Закону № 2464-VI встановлено порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Так, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 03.10.2018 № 2148-VIІІ) з січня 2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції № 449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з детального розрахунку заборгованості з ЄСВ згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-19121-17У, сума боргу у розмірі 21 030,90 грн. складається, як вже було зазначено вище, з наступного:

- 09.02.2018 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік нарахування єдиного внеску №3921485/еv від 09.02.2018, термін сплати 09.02.2018, у розмірі 8 448,00 грн.;

- 19.04.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 7208503/ev від 19.04.2018, термін сплати 19.04.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.07.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 8601825/ev від 19.07.2018, термін сплати 19.07.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.10.2018 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 9997491/ev від 19.10.2018, термін сплати 19.10.2018, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 21.01.2019 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 1284291/ev від 21.01.2019, термін сплати 21.01.2019, у розмірі 2 457,18 грн.;

- 19.04.2019 нараховано ЄВ ФОП, в тому числі на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску N 4200746/ev від 19.04.2019, термін сплати 19.04.2019, у розмірі 2 457,18 грн.

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта, що відповідно до внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIІІ» змін до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017, з 2017 року навіть у разі якщо платником єдиного внеску фізичною особою-підприємцем (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) або особою, яка проводить незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом; сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Тобто, зазначеними нормами Закону № 2464-VI встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи-підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності або особи, яка проводить незалежну професійну діяльність до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, при цьому, в разі неотримання доходу, за будь-яких умов, з 2017 року єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць.

Звільнені від обов`язкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію або соціальну допомогу.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що реєстрація особи як фізичної особи-підприємця породжує її обов`язок сплачувати податки у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності у строки, встановлені чинним законодавством.

Щодо доводів апелянта щодо нездійснення ним підприємницької діяльності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Разом з цим, протягом спірного періоду 2017-2019 років ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та відомостей про припинення позивачем підприємницької діяльності у цей період Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що нездійснення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та неотримання прибутку не свідчить про її припинення.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що обов`язок сплати ЄСВ залежить від наявності у особи статусу фізичної особи-підприємця, а не від факту здійснення господарської діяльності чи отримання прибутку від такої діяльності, або наявності у такої особи статусу найманого працівника.

З 01.01.2017 законодавство не пов`язує наявність обов`язку зі сплати ЄСВ з отриманим доходом, а у випадку відсутності доходу передбачає сплату ЄСВ у сумі мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464).

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, наділений був не тільки правами, пов`язаними із здійснення підприємницької діяльності, а й обов`язками, у тому числі щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

При цьому, решта аргументів апеляційної скарги позивача також є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.