Справа № 320/49210/25
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 жовтня 2025 року №320/49210/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду планує звернутися ОСОБА_1 з позовом до Ставищенської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 .

До подачі позовної заяви ОСОБА_1 повторно звернулася з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію Рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 17 вересня 2025 року за № 1906 «Про демонтаж тимчасової споруди» щодо демонтажу тимчасової споруди ОСОБА_1 на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:012:0064.

Обгунтовуючи подану заяву представник заявника вказує, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ставищенської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 1906 від 17.09.2025 «Про демонтаж тимчасової споруди». Однак, враховуючи той факт, що вищевказане рішення № 1906 від 17.09.2025 є актом індивідуальної дії та вичерпується одноразовим виконанням, заявниця вважає за необхідне невідкладно забезпечити позов шляхом зупинення дії цього рішення до вирішення спору по суті. У разі не забезпечення позову до подання позовної заяви, права та інтереси ОСОБА_1 будуть порушені та не зможуть бути відновлені у разі виконання цього рішення, яке може бути виконане шляхом демонтажу тимчасової споруди вже 03 жовтня 2025. У випадку демонтажу споруди з боку Відповідача, заявниця не зможе довести протиправність такого рішення та захистити свої права, адже згідно з ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

ОСОБА_1 вважає, що рішення Ставищенської селищної ради є очевидно протиправним та повторно наголошує на тому, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме не зупинення дії рішення Відповідача до подання позовної заяви, може унеможливити виконання рішення суду в подальшому та як наслідок захистити свої законні права та інтереси.

Дослідивши отриману заяву про забезпечення позову, та документи додані до неї, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

За такого правового регулювання, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Беручи до уваги аргументи заяви про забезпечення позову та враховуючи вказані висновки, суд вважає передчасними твердження заявника про очевидність ознак протиправності рішення, на час розгляду заяви про забезпечення позову давати оцінку рішенню як очевидно протиправному є фактично наданням судом правової оцінки спірному рішенню до ухвалення рішення по суті.

Крім того, судом не встановлено будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що спірне рішення є очевидно протиправним та таким, що несе очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника захист яких, стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, для надання правової оцінки Рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 17 вересня 2025 року за № 1906 «Про демонтаж тимчасової споруди» слід провести розгляд справи по суті, встановити фактичні обставини справи та надати їм оцінку через призму застосування норм права.

Крім того, суд вважає, що тільки під час розгляду справи суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Інша група аргументів заяви стосується існуючої на думку представника заявника очевидної, реальної та невідворотної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення та неможливості у подальшому без вжиття таких заходів ефективного відновлення її прав.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що припущення представника щодо можливого настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Із наведеного вбачається, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки представником заявника не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких вона звернулась до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим у майбутньому позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, зокрема з урахуванням того, що це призведе до вирішення справи по сіті, що у свою чергу суперечить інституту забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.