Справа № 526/443/25
Суддя: Максименко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/443/25
Провадження № 2-а/526/17/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовомдо ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 за №323 та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено відносно нього постанову№323 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 17000 грн. У постанові вказується, що 28.08.2024 він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції. При уточненні даних встановлено, що 10.07.2024 представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 йому була вручена повістка №1430 з датою прибуття на 07.08.2024 о 10:00. У визначеній у повістці час він до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, підтверджуючих документів про поважні причини неприбуття не надав, тобто не виконав вимоги абзацу 1.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У поясненні вказав, що не прибув у зв`язку з хворобою цивільної дружини, але підтверджуючих документів не надав.

Позивач із вказаною постановою не згідний, оскільки даного правопорушення не вчиняв.

Зокрема вказує, що він 28.08.2024 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не був доставлений поліцією. 07.08.2024 не зміг прибути за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тяжким захворюванням його цивільної дружини ОСОБА_3 , яка є інвалідом 3 групи, і згідно довідки лікаря Рашівської АЗПСМ, в період із 05.08.2024 по 28.08.2024 хворіла з діагнозом: псориартрит, артропатія та потребувала допомоги чоловіка ОСОБА_1 , тому його неявка була обумовлена поважною причиною, пов`язаною із доглядом за хворою дружиною. Окрім того, в порушення ч.1 ст. 268, ч.2 ст. 279 КУпАП, він не був повідомлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про існування вказаної постанови він дізнався лише 06.02.2025 під час отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2025. У зв`язку з цим вважає, що спірна постанова винесена з істотними порушеннями матеріального та процесуального права, тому просив скасувати її, а провадження по справі закрити та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на його користь сплачений ним судовий збір в сумі 605,60 грн.

Ухвалою судді від 19.02.2025 позивачу поновлено строк звернення до суду із вказаним позовом, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками 27.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03 березня 2025 року на адресу суду від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, зазначив, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.02.1994 року, як військовозобов`язаний запасу та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Військовозобов`язаному ОСОБА_1 особисто під підпис було вручено 11.07.2024 року повістку №1465 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08:00 07.08.2024 року, але у визначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 16.08.2024 року за вих. №9/4/4988 було направлено звернення до Національної поліції щодо доставлення правопорушника відповідно до вимог статті 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим. 28.08.2024 року він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції та відносно нього складено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 протокол №323 про адміністративне правопорушення за порушення мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період за ч.3 ст. 210- 1 КУпАП. Вказаний протокол був складений в присутності позивача, про що свідчить особистий підпис про отримання ним другого примірника, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться о 09:00 годині 05.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 . Також в поясненні він зазначив, що згідний з викладеним в протоколі обставинами, не прибув по повістці по причині хвороби цивільної дружини, але підтверджуючих документів хвороби дружини не надав. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки... повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. До ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та підстави розгляду, як визначено у протоколі №323, який ним був отриманий, тому начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. З цих підстав ОСОБА_1 правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 210-1 КУпАП, тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши додані до справи докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний запасу.

05.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено відносно ОСОБА_1 постанову№323 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 28.08.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції. При уточненні даних встановлено, що 10.07.2024 представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 йому була вручена повістка №1430 з датою прибуття на 07.08.2024 о 10:00. ОСОБА_1 у визначеній у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, підтверджуючих документів про поважні причини неприбуття не надав, тобто не виконав вимоги абзацу 1.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У поясненні вказав, що не прибув у зв`язку з хворобою цивільної дружини, але підтверджуючих документів не надав.

У матеріалах справи наявна копія розписки №1465 ОСОБА_1 з його особистим підписом про явку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 8 годину 07.08.2024, яку він отримав 11.07.2024.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 за № 323 складеного старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, зазначено, що ОСОБА_1 28.08.2024 був доставлений працівниками Національної поліції згідно звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 №9/4/4988 від 16.08.2024. При уточненні даних встановлено, що 10.07.2024 при оповіщенні працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав повістку №1430, по якій прибув у вказаний час за вказаною адресою. При уточненні облікових даних 11.07.2024 отримав повістку №1465 з датою явки 07.08.2024. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений час не прибув, про причину неприбуття не повідомив, тобто в особливий період не виконав вимоги ст. 22 ч.1,3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 05.09.2024 на 09 год. 00 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет №1.Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 28.08.2024, по що особисто підписався. У протоколі власноручно зазначив, що згідний з викладеним у протоколі, однак не прибув з причин хвороби цивільної дружини.

Згідно довідки лікаря Рашівської АЗПСМ, ОСОБА_3 в період із 05.08.2024 по 28.08.2024 хворіла, діагноз: псориартрит, артропатія, потребувала допомоги чоловіка ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААД №120327 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є особою з інвалідністю 3 групи, інвалідність встановлено до 01.12.2025.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Лютенської сільської ради Миргородського району Полтавської області №38 від 07.02.2025.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за цією ж адресою, що підтверджується витягом з реєстру Лютенської територіальної громади від 06.02.2025.

Згідно постанови головного державного виконавця Гадяцького відділу ДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стеценко Ю. В. від 27.01.2025 відкрито виконавче провадження № 76995627 з виконання постанови № 323 від 05.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 34 000 грн.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Частиною 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до вимог Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 цього Положення визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Абзацом 11 пункту 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154 (далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення № 154).

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Так, ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період, до якої, зокрема, відноситься явка за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (ч. 1, ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно до пункту 28 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затверджений постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024року № 560 (далі Порядок №560) виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

З матеріалів справи вбачається і про що не заперечує позивач, що 11.07.2024 представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 була вручена повістка №1430 з датою прибуття на 07.08.2024 о 10:00, протеу визначеній у повістці час він до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув та не повідомив відділ у визначений строк про причини неприбуття.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно пункту 23 (Порядку -560) поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки... повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Судом встановлено, що позивач порушив вказані вимоги Закону та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_6 у встановлений строк про неможливість явки за повісткою до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно ч.1 ст. 73, ст.74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач вказує, що не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 з поважної причини, а саме хвороби його цивільної дружини ОСОБА_3 , яка хворіла в період із 05.08.2024 по 28.08.2024 та потребувала його допомоги, на підтвердження чого надав довідку лікаря Рашівської АЗПСМ.

Разом з цим ОСОБА_1 не надав до позову жодних доказів, які пітверджували б факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Сімейний кодекс України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч.1,ч.2 ст. 21 СК України).

Враховуючи наведені вище норми СК України, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він не прибув у вказаній у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з хворобою цивільної дружини ОСОБА_3 , оскільки вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, бо як вказано вище, з даного приводу позивачем не надано жодних доказів.

Окрім того, лише одна довідка виконавчого комітету Лютенської сільської ради Миргородського району про проживання ОСОБА_3 без реєстрації за місцем проживання позивача, не є належним та допустимим доказом того, що вона є членом сім`ї позивача, що вони пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Судом також не може братись до уваги і довідка лікаря Рашівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_5 щодо її хвороби, оскільки довідка не відповідає Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 з послідуючими змінами.

За загальним вимогами це має бути виписка з історії хвороби або електронний щоденник, який свідчить про проходження лікування особи у певний період.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, у протоколі, складеному відносно позивача від 28.08.2024 за № 323 та у оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 11.07.2024 отримав повістку №1465 з датою явки 07.08.2024, проте у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, про причину неприбуття не повідомив.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.08.2024, копію якого він отримав особисто під підпис. Тому його твердження про те, що про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення його ніхто не повідомляв є безпідставними.

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про неможливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 з поважних причин для розгляду справи у призначений час чи із заявою про відкладення її розгляду, у відповідності до ст. 268 КУпАП суду позивачем надано не було та судом не здобуто.

Разом з тим, частина 4 ст. 161 КАС України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених в оскаржуваній постанові. Крім того, останніми не доведено неправомірність винесення оскаржуваної постанови, при цьому з наявних у справі доказів, досліджених судом, вбачається наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень посадової особи, адміністративне стягнення накладено у відповідності до санкції ч.3 ст. 210-3 КУпАП, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, тому суд вважає вимоги позивача про її скасування необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу і залишаються за позивачем.

Керуючись ст.7, 210-1 ч.3, 254, 256, 279, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 229, 241-246, 255, 262, 268, 269, 286, 293, 297 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 за №323 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий: Л. В. Максименко