Справа № 160/28224/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 жовтня 2025 рокуСправа № 160/28224/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ремез Катерина Ігорівна, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протипраними дій та скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

30.09.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протипраними дій та скасування рішення з вимогами про:

- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" від 06.02.2025 №228, яким скасовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІІ групу інвалідності.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 зазначена справа розподілена судді Ремез К.І.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протипраними дій та скасування рішення залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску.

Позивачем, з метою усунення вказаних в ухвалі від 01.10.2025 недоліків позовної заяви, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 02.10.2025 подано заяву про усунення недоліків, а саме: заяву про поновлення процесуального строку.

Заява про поновлення процесуального строку обґрунтованим тим, що ГУ ПФУ України у Київській області на адресу позивача направили лист за вихідним №1000-0404 8/81964 від 18.06.2025. Цей лист направлено поштовим зв`язком, відмітка на конверті прийняття відправлення Укрпоштою 28.06.2025. Відповідно до цього листа за результатами перевірки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи скасовано рішення МСЕК, яким мене було визнано особою з інвалідністю, та за період 02.07.2024 по 31.03.2025 позивачу було надмірно виплачено пенсію на загальну суму 43199,63 грн, яка повинна бути повернена.

07.08.2025 позивачем засобами поштового зв`язку було отримано витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, дата прийняття рішення 06.02.2025, № 228, в якому позивачу скасовано третю групу інвалідності з 06.02.2025. Отже, про існування рішення відповідача №228 від 06.02.2025 позивач дізнався 07.08.2025.

Щодо вказаної заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У цьому випадку, позивачем оскаржується рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" від 06.02.2025 №228, яким скасовано позивачу, ІІІ групу інвалідності.

Суд критично ставиться до наведених у заяві про поновлення строків доводів позивача, оскільки згідно долученого до позовної заяви витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, дата прийняття цього рішення саме 06.02.2025.

Отже в матеріалах справи відсутні докази позивача, що він не знав про існування оскаржуваного рішення саме в дату прийняття цього рішення, а тому передбачений п.1 ч.2 ст.287 КАС України строк звернення до суду розпочав свій перебіг саме з вказаної дати.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що з 06.02.2025 позивач за належної обачності мав реальну можливість дізнатися про порушення його прав та інтересів, а тому передбачений п.1 ч.2 ст.287 КАС України строк звернення до суду сплив 06.08.2025.

Факт ознайомлення позивача з рішенням лише 07.08.2025, на переконання суду, не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки він не пов`язаний з непереборними, незалежнимт від волі та поведінки особи обставинами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач з позовною заявою звернувся лише 30.09.2025, тобто з пропуском встановленого строку на оскарження рішення.

Надані до заяви про поновлення процесуального строку докази та доводи позивача не спростовують вказані висновки суду.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Ані зі змісту позовної заяви, ані зі змісту заяв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не встановлено судом, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.

Позивачем у заяві від 02.10.2025, не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законом строку та наведені представником позивача обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

За викладених обставин, суд визнає наведені позивачем у заяві про усунення недоліків від 02.10.2025 підстави пропуску строку звернення до суду неповажними.

Про наявність інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, позивач у заяві від 02.10.2025, не повідомляє.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконані, недоліки позову не усунені позивачем, тому суд вважає, що в цьому випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали суду та не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, позов слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез