Справа № 2-а-1082/11
Суддя: Бейко М. А.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1082/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2011 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Бейко М.А.

при секретарі Гладенькій Л.Ф.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду в м. Калуші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФ України в Калуському районі про соціальний захист дітей війни ,-

В С Т А Н О В И В :

що ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Позивачка, 1945 року народження, має статус дитини війни й відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195 IV від 18.11.2004 року та ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 року вона має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідач проводив зазначену виплату в розмір 10 % мінімальної пенсії за віком. Позивачка зверталася до Управління пенсійного фонду України в Калуському районі із заявою про перерахунок та виплату йому недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни. Отримавши відмову у проведенні перерахунку, вона звернулася до суду із зазначеним позовом. Просить поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі щодо відмови у проведенні перерахунку і виплаті державної соціальної допомоги та зобов`язати провести перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 2007 року по 2010 року.

ОСОБА_1 подала суду заяву, у якій позов підтримує, просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повній мірі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі подав суду заяву в якій позов не визнає, просить справу розглянути у його відсутності.

У письмовому запереченні на позов представник відповідача покликається на те, що вимоги позивачки є безпідставними, а соціальні виплати проводились згідно чинного законодавства. А також зазначив, що ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни передбачене підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте дію цієї статті було призупинено згідно з Прикінцевими положеннями Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік.

Статтею 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік установлено, що доплата до пенсії дітям війни з 01.01.2007 року підвищення до пенсії у відповідності до Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачувались лише тим особам, які є інвалідами у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Тому, виходячи з положень даної статті, права на отримання підвищення, як дитина війни у 2007 2010 роках позивачка не мала, оскільки не являлася інвалідом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції Українинорми ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Встановлення надбавки Дітям війни у 2008 році було передбачено ст. 41 п. 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України та виплачувалось в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність незалежно від встановлення інвалідності. Після скасування Конституційним Судом України 22.05.2008 року окремих положень Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою передбачено, що розмір підвищення пенсії Дітям війни встановлюється на рівні підвищення для ветеранів війни (10 % прожиткового мінімуму).

З 01.10.2008 року розмір надбавки становить 49,80 грн., тому що прожитковий мінімум 498,00 грн. (10 %). В такому розмірі вона призначається і зараз, оскільки змін щодо прожиткового мінімуму не має.

22.05.2008 року рішенням № 10 рп/2008 Конституційний Суд України визнав внесені зміни з 01.01.2008 року до Закону України Про соціальний захист дітей війни неконституційними.

Дане питання врегульоване постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, яка є обов`язковою для виконання Управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі. Тому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. При винесенні постанови просить врахувати вимоги ст.99 КАС України щодо строку звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 1945 р.н., має статус дитини війни відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і має право на підвищення пенсії, що підтверджується відомостями пенсійного (а.с.7).

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ст. 71 п. 12 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, якою було передбачено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. ст. 29, 36 ч. 2, ст. 56 ч. 2, ст. 62 ч. 1, ст. 66 п. 7, 9, 12 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43 46, ст. ст. 71, 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст. 71 п. 12 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Отже, позивач мав право на підвищення пенсії на 30 %, як дитина війни у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік.

Розділ ІІ п. 41 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 107 VI від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі 10 % від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10 рп/2008 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Розділу І ст. 67 п. 2 4, 6 8, 10 18, підпункту 19, п. 20 22, 24 34, підпунктів 1 6, пункту 35, п. 36 100 Розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України та пункту 3 Розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Таким чином, позивачка мала право на підвищення пенсії на 30 % як дитина війни у період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік.

Щодо вимог позивачки стосовно виплати недоплаченої пенсії як Дитині війни за 2009 рік, то згідно ст. 54 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Статтею 71 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Дана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році Дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війни.

З 01.01.2010 року розпочався новий бюджетний рік, у якому видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначені Законом „Про державний бюджет України на 2010 рік. Зазначеним Законом збережено право позивача на щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни`у такому ж розмірі.

Таким чином, при визначенні розміру пенсії позивачці слід застосовувати ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст.1 ч. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на пенсійне забезпечення.

Згідно ст. 107 ч. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд України, його органи та посадові особи, за шкоду заподіяну особам, внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом, несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, для покладення на органи Пенсійного фонду України обов`язку із нарахування та виплати недоплачених сум пенсій, необхідно встановити факт протиправності дій вказаних органів по невиплаті пенсії чи гарантованих Законом надбавок до пенсії.

Враховуючи, що Управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі не виплачено у встановленому Законом порядку позивачці надбавки до пенсії, то суд вбачає підстави для визнання відмови у виплаті 30 % підвищення до пенсії позивачці протиправною.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача в тій частині, що поняття мінімального розміру пенсії за віком, яке визначене в ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`застосовується лише до пенсій передбачених цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Окрім того суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни`підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень покладених на нього зобов`язань, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чи чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а позивачка належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Тому суд приходить до висновку що дії управління Пенсійного фонду України в Калуському районі щодо ненарахування та виплати в повному обсязі підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачених сум слід визнати протиправними.

Статтею 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Позивачка подала позовну заяву до суду 01 лютого 2011 року.

Підстав для поновлення строку звернення до суду з 2007 року суд не вбачає.

Таким чином суд приходить до висновку, що відмова відповідача у проведені перерахунку і виплаті недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни`є неправомірною, а тому позов слід задоволити частково, визнати його дії протиправними та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 серпня 2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст. 22, 64, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6, 8 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 ч. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 р.», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 р.», Законом України «Про державний бюджет України на 2010 р.», рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10 рп/2008, керуючись ст. ст. 99, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

позов задоволено частково .

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі з 01 серпня 2010 року на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 серпня 2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачених сум протиправними.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 серпня 2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ: