Справа № 539/4694/25
Суддя: Просіна Я. В.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/4694/25
Провадження № 2-а/539/104/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження в залі суду в м.Лубни справу за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення, представник позивача Якимова Ольга Володимирівна,

установив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якимова О.В. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №2051 від 08.09.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 17000,00 грн, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно довідки від 15.06.2022 року № 1630- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

08.09.2025 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 за результатами розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було винесено Постанову № 2051 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Суть зазначеного в Постанові правопорушення: «02.09.2025 року о 11 год. 00 хв. Прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 при уточненні військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку призовників в особливий період, період воєнного стану або надзвичайного стану, а саме: в семиденний строк не став на військовий облік призовників. Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене ст.. 210 ч. 2 КУпАП. Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, збройних сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого Конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до тепер. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП, постановив накласти штраф у сумі 17000,00 гривень.».

Представник позивача вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення діяв однобічно та упереджено, в зв`язку з чим допустив ряд порушень, а саме порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок встановлений ст. 283, 284 КУпАП.

Згідно ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частино першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у ра можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовник військовозобов`язаних та військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії резервістів персональних даних призовника іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно Постанови № 2051 від 08.09.2025 року, позивача було визнано винним вчиненні ним адміністративного правопорушення за частиною 2 ст. 210 КУпАП.

Однак, зміст постанови не конкретизує в зв`язку з чим позивача було притягну саме за повторне протягом року вчинення правопорушення та не зазначено яке правопорушення було вчинене перше і відсутнє посилання на відповідне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, змістПостанови суперечить притягненню до адміністративної відповідальності саме за частиною другою ст. 210 КУпАП.

Санкція частини 2 статті 210 КУпАП передбачає міру покарання вигляді накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить в Національній валюті України від 5100 гривень 8500 гривень.

Однак, Постанова № 2051 від 08.09.2025 року містить посилання на накладення на громадянина ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000 гривень, тобто в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відомостей про право начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 збільшувати розміри штрафу в межах санкцій статей до Постанови № 2051 від 08.09.2025 року не внесено.

Всі необхідні дії позивачем, як військовозобов`язаним, вчинені вчасно.

Відсутність у представників ІНФОРМАЦІЯ_3 бажання взаємодіяти відкритими їм державними реєстрами, не є підставою для притягнення позивача адміністративної відповідальності.

Вчинене правопорушення є надуманим, оскільки дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

24 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не став на військовий облік призовників протягом 7 днів. 02.09.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було складено адміністративний протокол. В адміністративному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 06.09.2025 року об 11 год. 30 хв., про що позивач був ознайомлений і засвідчив своїм підписом (розгляд справи в зв`язку з напруженою ситуацією в країні відбувся 08.09.25).

08.09.2025 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача, винесено постанову № 2051 від 08.09.2025. На розгляд справи позивач прибув.

За нормативними правилами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування такі адміністративні військовозобов`язаними, та про розглядають справи соціальної підтримки правопорушення: про порушення призовниками, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210; 210-1; 211 КУпАП).

B постанові уповноваженою особою за складання адміністративних протоколів в проекті постанови допущено описку, та невірно прописано суму штрафу, передбачену ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, після чого зроблено запис про помилково зазначену суму штрафу.

25 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник зазначив, що у відзиві відповідач прохає відмовити в позові, посилається на помилкове зазначення частини статті та помилковий розмір штрафу, який має намір стягнути з позивача. Натомість, дій про самостійне скасування постанови, що містить ознаки складу правопорушення, якого не вчиняв ОСОБА_1 , відповідач не вчинив.

Тобто, з відзиву вбачається, що в постанові допущені помилки, але позивач зобов`язаний нести відповідальність за правопорушення, якого не вчиняв, а також сплатити штраф у потрійному розмірі.

Згідно постанови №2051 від 08.09.2025 року, позивача було визнано винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП. Однак, змість постанови не конкретизує в зв`язку з чим позивача було притягнуто саме за повторне протягом року вчинення правопорушення та не зазначено, яке правопорушення було вчинено вперше і відсутнє посилання на відповідне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, зміст постанови суперечить притягненню до адміністративної відповідальності саме за ч.2 ст.210 КУпАП. Санкція ч.2 ст.210 КУпАП передбачає міру покарання у вигляді накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в національній валюті України від 5100,00 грн до 8500,00 грн.

Однак, постанова №2051 від 08.09.2025 року містить посилання на накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000,00 грн, тобто в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відомостей про право начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 збільшувати розміри штрафу в межах санкцій статей до постанови №2051 від 08.09.2025 не внесене.

Представник вважає, що постанова №2051 від 08.09.2025 року є незаконною та підлягає скасуванню.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Якимова О.В. не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив справу розглядати без участі представника.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з витягу з Військового облікового документа Резерв+, ОСОБА_1 перебуває у розшуку ТЦК та СП у зв`язку з порушенням військового обліку, а саме не став на військовий облік за новою адресою (а.с.8 з.б.).

Відповідно до довідки від 15.06.2022 №1630- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.7).

Відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці №317/122-Т-04/14, призовник ОСОБА_1 приписаний до призовної дільниці м.Лисичанськ, Луганської області (а.с.9).

02.09.2025 року начальником відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_3 , було складено Протокол №2051 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого 02.09.2025 року об 11 год 00 хв прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 при уточненні військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку призовників у особливий період, період воєнного стану або надзвичайного стану, а саме: в семиденний строк не став на облік призовників. Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

Відповідно до вищевказаного протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год 06.09.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , каб.19А, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

В поясненнях зауважень щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності нічого не зазначено (а.с.25).

Відповідно до копії постанови від 08.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №2051 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Як зазначено на постанові «Копію постанови від 08.09.2025 року №2051 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав» та особистий підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.7 з.б. -8).

Відповідно до копії постанови від 08.09.2025 року, доданої до відзиву представником відповідача, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №2051 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Проте, в резолютивній частині постанови зроблено виправлення, а саме «850,00 грн виправленому вірити 17000,00 грн замінити на 850,00 грн».

На постанові зазначено «Копію постанови від 08.09.2025 року №2051 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав» та особистий підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.26).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положенням ч.1 ст.210 КУпАП встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 210 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, приміткою до ст. 210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.

Судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст. 210 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, передбачено накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі від 5100 грн до 8500 грн.

Натомість оскаржувана постанова не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 протягом року порушення, передбаченого ч.1 ст.210 КУпАП, тобто в матеріалах справи відсутній доказ повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідно до постанови №2051 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Але, як вбачається з копії постанови №2051, наданої представником відповідача в резолютивній частині постанови зроблено виправлення, а саме «850,00 грн виправленому вірити 17000,00 грн замінити на 850,00 грн». Проте, жодних доказів про направлення ОСОБА_1 постанови з виправленнями представником відповідача не було надано.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення, то в них зазначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку призовників в особливий період, період воєнного стану або надзвичайного стану, а саме: в семиденний строк не став на військовий облік призовників.

Фабула інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення не містить обставин вчиненням ОСОБА_1 правопорушення, що передбачене ч.2 ст.210 КУпАП. Відсутність таких обставин є грубим порушенням права особи на захист, оскільки не вказує на конкретні її дії, які розцінюються представниками державної влади як правопорушення.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, посилаючись у тексті постанови про накладення адміністративного стягнення на порушення норми права, не зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, що є істотним порушенням КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, за правилами частини першої статті 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пункт третій частини 3 статті 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд оцінивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 10, 210, 245, 247, 251, 280 КУпАП, ст.2, 5-11, 72-77, 78, 139, 159-162, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовні заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати постанову №2051 від 08.09.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17000,00 грн, та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ- НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Просіна