Справа № 280/11462/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11462/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року (суддя Мінаєва К.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.11.2024 №78 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 02.07.1986 по 15.08.1987 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.08.1987, а також період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2001, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що за результатами розгляду документів, наданих позивачем до заяви, до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 02.07.1986 по 15.08.1987, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1987, оскільки згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників№ 58 від 29.07.1993, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Так , як дата заповнення трудової книжки 18.08.1987, а дата прийняття на роботу 02.07.1986, що є порушенням п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тому необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів ;

- період роботи з 29.04.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1987, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - включно від 24 до 34 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів - 05.11.2027.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 25.11.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місцем реєстрації якого є місто Запоріжжя, звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.11.2024 №78, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років. Вік заявника 60 років 21 день. Необхідний страховий стаж згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 28 років 17 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 02.07.1986 по 15.08.1987, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.08.1987, оскільки згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Так, як дата заповнення трудової книжки 18.08.1987, а дата прийняття на роботу 02.07.1986, що є порушенням п. 2.2 Інструкції, тому необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів;

- період роботи з 29.04.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.08.1987, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 01.01.2027 по 31.12.2027 включно від 24 до 34 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.08.1987 за спірні періоди роботи наявні наступні записи:

02.07.1986 прийнятий продавцем магазину № 9 (Орджонікідзевський оптово-роздрібний плодоовочевий комбінат м. Запоріжжя) (наказ № 99к від 2.07.86);

15.10.1986 переведений продавцем магазину № 9 (наказ № 164к від 15.10.86);

15.08.1987 звільнений у зв`язку з переведенням у СМУ Холмогорського УБР-1 (наказ № 133к від 17.08.87);

(…) 29.04.1993 прийнятий на посаду буфетника ТОВ «ПРОК».

За змістом архівної довідки від 31.10.2024 № 04-25/К-1825 документи «Орджонікідзевського ОРПК» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили, тому надати відомості про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 немає можливості.

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 23.03.2000 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивача поінформовано, що його взято на облік в Пенсійному фонді України як фізичну особу-підприємця 27.03.2000. Відповідно до наявної копії свідоцтва про сплату єдиного податку від 18.12.2000 серії № 123158 у період з 01.01.2001 по 31.12.2001 діяльність здійснювалась за спрощеною системою оподаткування (єдиний податок).

Відповідно до форми РС-право (сформованій при вирішенні питання про призначення пенсії) до страхового стажу ОСОБА_1 не зарахований період роботи з 01.04.2000 по 30.04.2003

Не погодившись з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд вірно взяв до уваги, що на час внесення записів до трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), та Інструкція про ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 162 у випадку виявлення невірного чи неточного запису відомостей про роботу, переведенні на іншу постійну роботу, про нагороди заохочення та інше виправлення вносяться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Щодо періоду роботи з 02.07.1986 по 15.08.1987.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Як було встановлено судом першої інстанції, на титульному аркуші трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.08.1987 проставлена дата видачі 18.08.1987, тоді як першим записом у відомостях про роботу є прийняття позивача на відповідну посаду 02.07.1986, що є порушенням вимог пункту 2.2 Інструкції № 58.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що порушення строку заповнення трудової книжки вперше не свідчить про недостовірність записів у трудовій книжці, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи.

Також судом було встановлено, що з метою підтвердження розглядуваного спірного періоду позивач звертався до архівного управління Запорізької міської ради, проте архівною довідкою від 31.10.2024 № 04-25/К-1825 повідомлено, що документи «Орджонікідзевського ОРПК» на зберігання до не надходили, тому надати відомості про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 немає можливості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за таких обставин відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача 02.07.1986 по 15.08.1987 відповідно до записів трудової книжки.

Щодо періоду роботи з 01.01.2001 по 31.12.2001.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Як було встановлено судом першої інстанції, у матеріалах пенсійної справи позивача наявні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 з 23.03.2000 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (свідоцтво серії НОМЕР_4 № 574474), про що також зазначало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у листі, до якого долучено свідоцтво про сплату єдиного податку. Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 18.12.2000 серії № 123158 у період з 01.01.2001 по 31.12.2001 діяльність здійснювалась за спрощеною системою оподаткування (єдиний податок).

Відповідно до форми РС-право (сформованій при вирішенні питання про призначення пенсії) до страхового стажу ОСОБА_1 не зарахований період роботи з 01.04.2000 по 30.04.2003.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у період з 01.01.2001 по 31.12.2001 позивач здійснював підприємницьку діяльність із застосовуванням спрощеної системи оподаткування, на підтвердження чого надав свідоцтво про сплату єдиного податку від 18.12.2000 серії № 123158, що є належним доказом на підтвердження провадження фізичною особою підприємницької діяльності, а тому вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відмова позивачу у призначені пенсії за віком є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.11.2024 № 78 не обґрунтоване, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 01 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш