Справа № 380/23880/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/23880/24 пров. № А/857/2780/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024р. в адміністративній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до Дня Незалежності (суддя суду І інстанції: Кухар Н.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 20.12.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік в меншому розмірі, ніж передбачено законом;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с.1-4, 8).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.10 і на звороті).

Згідно ухвали суду від 10.12.2024р. залучено до участі у справі як співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 (а.с.24 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с.46-49).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.53-58).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 369 від 02.04.2024р. «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році» /далі постанова КМ України № 369/, визначено розміри виплати у 2024 році разової допомоги до Дня Незалежності України.

Оскільки учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, визначена доплата в сумі 1000 грн., тому зазначена сума буде зарахована на поточний рахунок із пенсією за жовтень 2024 року.

Державна щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань до Дня Незалежності України у 2024 році виплачена за рахунок коштів, що надійшли з Державного бюджету України, та у розмірах, які визначені постановою КМ України № 369.

За своєю природою передбачена ч.5 ст.12 Закону України № 3551-XII від 22.10.1993р. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» /далі Закон № 3551-XII) виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Відтак, запроваджену Законом України № 2983-ІХ від 20.03.2023р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» разову грошову виплату до Дня Незалежності України за її правовою природою не слід вважати новим видом соціального забезпечення для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Військовою частиною НОМЕР_1 було сформовано та надіслано заявку до ГУ ПФ України у Львівській обл. на отримання коштів для здійснення виплати щорічної разової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань до Дня Незалежності України. ГУ ПФ України у Львівській обл. були виділенні кошти на небюджетний рахунок Військової частини НОМЕР_1 для військовослужбовців у розмірах по 1000 грн. на кожного військовослужбовця, зокрема, для ОСОБА_1 . Після надходження коштів від ГУ ПФ України у Львівській обл. кошти були розподілені між військовослужбовцями, які підлягають виплаті, зокрема ОСОБА_1 , що підтверджується відомістю розподілу виплат № 63 від 14.08.2024р. та роздавальною відомістю № 83 від 16.08.2024р.

Таким чином, у справах щодо стягнення державної щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань до Дня Незалежності України у 2024 році є виключно ГУ ПФ України у Львівській обл., яке за рахунок коштів, що надійшли з Державного бюджету України, та у розмірах які визначені постановою КМ України № 369, проводить вказану виплату.

Відтак, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Оскільки у діях Військової частини НОМЕР_1 відсутні протиправні дії щодо позивача, задоволення вказаних позовних вимог відносно Військової частини НОМЕР_1 не захистить право чи інтерес позивача, з огляду на відсутність у військової частини вказаних повноважень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань до Дня Незалежності України у 2024 році.

Відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній стверджує, що Законом України № 2983-ІХ від 20.03.2023р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» положення ч.5 ст.12 Закону України № 3551-XII від 22.10.1993р. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» /надалі Закон № 3551-XII/ викладено в наступній редакції: «Щороку до Дня Незалежності України учасникам війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Отже, законодавцем делеговано КМ України право визначати порядок та розміри разової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551-XII.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік визначається на підставі постанови КМ України № 369.

Окрім цього, зазначив, що не володіє інформацією про те, чи позивачу здійснено спірну виплату; у 2024 році позивач особисто не звертався до пенсійного органу із заявою щодо виплати разової грошової виплати до Дня Незалежності України.

Таким чином, у 2024 році пенсійний орган не проводив виплату позивачу до Дня Незалежності України, через що останній не може вважатися належним відповідачем у справі.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.04.2024р. (а.с.6).

В серпні 2024 року позивачу було здійснено Військовою частиною НОМЕР_1 виплату грошової допомоги до Дня Незалежності України відповідно до постанови КМ України № 369 в розмірі 1000 грн., що не заперечується позивачем (а.с.7).

Вказані обставини також підтверджуються відомістю розподілу виплат Військової частини НОМЕР_1 № 63 від 14.08.2024р. та роздавальною відомістю Військової частини НОМЕР_1 № 83 від 16.08.2024р. (а.с.65-67).

Не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги до Дня Незалежності України, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що норма ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має застосовуватись у редакції, якою передбачено: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`ять мінімальних пенсій за віком».

Водночас, порівняння зазначених редакцій ч.5 ст.13 Закону № 51-XII та постанови КМ України № 369 демонструє очевидну різницю в розмірах щорічної разової грошової допомоги, при цьому не на користь допомоги, запровадженої Законом № 2983-IX та постанови КМ України № 369, яка за розміром значно менша тієї допомоги, яку отримували особи з інвалідністю внаслідок війни до внесення змін до Закону.

Зміна розміру допомоги у зазначений спосіб звужує досягнутий високий рівень соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни, відтак не може вважатись рівноцінною, як це передбачає ст.2 Закону № 3551-XII, що, своєю чергою, суперечить також ст.ст.17, 22 Конституції України.

Відтак, скасування визначення розміру спірної допомоги на рівні закону та делегування повноважень з його визначення КМ України не може вважатись рівноцінною заміною раніше встановлених пільг в розумінні ст.2 Закону № 3551-XII і свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих соціальних прав та невідповідність з цих підстав положень Закону № 2983-IX ст.22 Конституції України.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права, з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом № 3551-XII, постановою КМ України № 369.

Згідно зі ст.2 Закону № 3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 4 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ст.12 Закону № 3551-XII, у редакції Закону України № 2983-IX від 20.03.2023р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань», щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються винятково законами України (п.6 ч.1 ст.92); Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116).

Невід`ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним з таких органів є КМ України, який згідно з п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

КМ України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і ПФ України.

За змістом Положення про Пенсійний фонд України, бюджет ПФ України затверджує уряд України.

Отже, КМ України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а ПФ України - органом, який реалізує таку політику, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України.

02.04.2024р. КМ України прийняв постанову № 369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році».

Згідно з вказаною постановою грошова допомога виплачується до 24 серпня 2024 р. в такому розмірі: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень

Шляхом прийняття закону Верховна Рада України делегувала КМ України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати учасникам бойових дій, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в п.п.2, 3 ст.116 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.05.2025р. у справі № 440/14216/23 зазначила: «аналізуючи наявність відповідних повноважень Кабінету Міністрів України, зважає також на те, що зміни в правовому регулюванні відбулися в умовах повномасштабного вторгнення, і делегування цих повноважень органу виконавчої влади забезпечує потрібну у цей період гнучкість, беручи до уваги надмірний фінансовий тягар на державу, який виник у зв`язку з необхідністю відсічі зовнішній агресії.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, наведеними в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, Верховна Рада України, доповнивши пунктом 4 розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат, з огляду на наявний фінансовий ресурс бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2).

Надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України потрібно розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проєкту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, зокрема й щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України (абзаци 7, 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Кабінет Міністрів України може регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги на підставі наданого йому Верховною Радою України права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги.»

На час виникнення спірних правовідносин безпосередньо Законом № 3551-XII, у редакції Закону № 2983-IX, було передбачено виплату учасникам бойових дій разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в порядку та розмірах, визначених КМ України, тобто в цьому випадку, відповідно до постанови КМ України № 369.

Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 1000 грн., відповідач Військова частина НОМЕР_1 застосував правила ст.13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2025р. в справі № 420/1919/25.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024р. в адміністративній справі № 380/23880/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до Дня Незалежності, - відмовити.

Суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 03.10.2025р.