Справа № 160/11284/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11284/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року (суддя Коренев А.О.) в справі № 160/11284/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі Адміністрація судноплавства) про:

визнання протиправним та скасування рішення про відмову у видачі посвідчення особи моряка № НОМЕР_1 від 14 березня 2025 року;

зобов`язання оформити та видати йому посвідчення особи моряка.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про відмову у видачі посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , оформлене листом № 4448/02-2-1/15-25 від 14.03.2025.

Зобов`язано Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України оформити та видати ОСОБА_1 посвідчення особи моряка.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Звертає увагу на помилковість зазначення судом першої інстанції, що кримінальне провадження № 0002061 закрите, як й не враховано наявність кримінального провадження № 000547, яке було відкрите на день прийняття рішення про відмову у видачі посвідчення особи моряка.

Крім того, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню Адміністрації судноплавства виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку відомостям, що подаються позивачем; вносити відомості до Реєстру; зобов`язувати надавати ТОВ СГІ «НІБУЛОН» витяги із Реєстру.

Судом першої інстанції неправильно встановлено правову природу повноважень відповідача, не враховано, що видача посвідчення особи моряка передбачає здійснення адміністративного розсуду на підставі оцінки дотримання заявником визначених законодавством вимог, зокрема щодо підтвердження відповідного стажу, документального забезпечення, проходження навчання тощо. Тобто, у даному випадку наявна дискреція суб`єкта владних повноважень, що виключає можливість зобов`язання його ухвалити конкретне рішення на користь позивача в порядку частини четвертої статні 245 КАС України.

Крім того, позивачем не доведено повноти виконання всіх умов, передбачених законодавством, для отримання посвідчення особи моряка. Надані ним докази є фрагментарними, не містять підтвердження наявності передбачених нормативно-правовими актами підстав для видачі посвідчення.

Суд першої інстанції, фактично підмінивши адміністративний орган у здійсненні дискреційних повноважень, вийшов за межі судового контролю, чим допустив порушення принципу розподілу влад. Такий підхід суперечить усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, правовим висновкам, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.11.2020 у справі №640/5615/19.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою від 05.08.2024 року для обміну посвідчення особи моряка серії НОМЕР_2 , у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до посвідчення, а саме: невідповідність в написанні прізвища та ім`я позивача латинськими літерами із закордонним паспортом останнього.

Вказана заява зареєстрована в Адміністрації судноплавства 05.08.2024 за №50970/0/7-24. До пакету документів ОСОБА_1 додано посвідчення особи моряка, видане 20.05.2019, серії НОМЕР_2 із записом про продовження терміну дії до 02.02.2028.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №11791/09-2/15-24 від 19.08.2024 повідомлено позивача, що при розгляді вищевказаної заяви-анкети та доданих до неї документів Адміністрацією судноплавства встановлено, що посвідчення особи моряка № НОМЕР_2 , що підлягає обміну, оформлено з порушенням вимог законодавства, а саме: запис про продовження строку дії посвідчення до 02.02.2028 підписано особою, яка не мала на це повноважень. Відповідно до абзацу четвертого частини восьмої статті 25 Закону підставами для відмови у видачі посвідчення особи моряка, є зокрема, виявлення, що дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наявних документів, Адміністрація судноплавства повідомила про відмову в обміні посвідчення особи моряка ОСОБА_1 .

02.09.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою про отримання нового посвідчення особи моряка.

Вказана заява зареєстрована в Адміністрації судноплавства 02.10.2024 за №2578/К/0/11-24.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №16857/02-2-2/15-24 від 15.10.2024 року повідомлено позивача, що відповідно до листа Адміністрації судноплавства від 19.08.2024 № 11791/09-2/15-24 відмовлено у обміні посвідчення особи моряка № НОМЕР_2 у зв`язку із тим, що зазначене посвідчення оформлено із порушенням вимог законодавства, а саме: запис про продовження строку дії посвідчення підписано особою, яка не мала не це повноважень. Враховуючи викладене, Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин. Станом на сьогодні Шевченківським УП ГУНП у м. Києві повідомлено Адміністрацію судноплавства про внесення 17.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статтею 358 КК України, відповідно до вимог частин 1, 4 статті 214 КПК України за № 0001547 за фактом можливої підробки документів. Враховуючи викладене, Адміністрація судноплавства позбавлена можливості видати посвідчення особи моряка без надання кваліфікації правоохоронними органами факту викладеному у заяві.

25.10.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою щодо оформлення посвідчення особи моряка.

Вказана заява була зареєстрована в Адміністрації судноплавства 25.10.2024 за № 66402/0/7-24.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № 18495/02-2-1/15-24 від 13.11.2024 року повідомлено позивача, що до Заяви-Анкети подано лист від Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України від 23.10.2024 № (СЕД) щодо закриття кримінального провадження від 17.08.2024 №0001547. Однак постанова про закриття кримінального провадження не додана. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами абзацу 4 частини восьмої статті 25 Закону, Адміністрація судноплавства відмовляє у обміні посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

17.12.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою щодо оформлення посвідчення особи моряка.

Вказана заява зареєстрована в Адміністрації судноплавства 17.12.2024 за №74987/0/7-24.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №20962/02-2-1/15-24 від 30.12.2024 року повідомлено позивача, що при розгляді Заяви-Анкети та доданих до неї документів Адміністрацією судноплавства встановлено, що ним вказано трудову діяльність з 12.12.2019 по 17.12.2024 в XT Shipping, Israel, однак посвідчення особи моряка на обмін не було додано до пакету документів. Також повідомляємо, про внесення 12.11.2024 Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статтею 358 КК України, відповідно до вимог частин 1,4 статті 214 КПК України за № 0002061. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами абзацу 4 частини восьмої статті 25 Закону, Адміністрація судноплавства відмовляє у обміні посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

16.01.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою щодо оформлення посвідчення особи моряка. Вказана заява була зареєстрована в Адміністрації судноплавства 16.01.2025 за № 1749/0/7-25.

Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №4448/02-2-1/15-25 від 14.03.2025 повідомлено позивача, що при розгляді Заяви-Анкети та доданих до неї документів Адміністрацією судноплавства встановлено, що вказано трудову діяльність з 01.01.2020 по 01.01.2025 в XT Ships Management Ink, однак посвідчення особи моряка на обмін не було додано до пакету документів. Пунктом 32 Порядку передбачено, що під час повторного розгляду заяви про оформлення, видачу або обмін посвідчення особі, якій було відмовлено в його видачі, беруться до уваги раніше подані нею документи, якщо підтверджено, що зазначені в них відомості залишилися без змін. За наявною в Адміністрації судноплавства інформацією, позивачем надано до Заяви-Анкети від 05.08.2024, зареєстрованої в Адміністрації судноплавства 05.08.2024 за № 50970/0/7-24 посвідчення особи моряка НОМЕР_2 з записом про продовження терміну дії до 02.02.2028. Однак, відповідно до даних журналу обліку видачі посвідчень особи моряка, дію яких продовжено за період 2020-2021 роки, відсутні відомості щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_2 . Враховуючи викладене, Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин. Також повторно подано Заяву-Анкету та доданий до неї пакет документів від 17.12.2024, зареєстровану в Адміністрації судноплавства 17.12.2024 за № 74987/0/7-24 щодо видачі посвідчення особи моряка. За результатом розгляду Заяви-Анкети повідомлено, про внесення 12.11.2024 Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статтею 358 КК України, відповідно до вимог частин 1,4 статті 214 КПК України за № 0002061, листом Адміністрації судноплавства від 30.12.2024 № 20962/02-2-1/15-24. Таким чином, на дату повторного звернення за отриманням посвідчення особи моряка не усуненні обставини, через які відмовлено у видачі документа. Отже, зазначена підстава в Заяві-Анкеті від 16.01.2025 щодо оформлення посвідчення особи моряка спростовується вищевикладеним. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами абзацу четвертого частини восьмої статті 25 Закону, Адміністрація судноплавства відмовляє у видачі посвідчення особи моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення та не підтвердження в ході розгляду справи обставин, що слугували підставою для відмови позивачу у видачі посвідчення особи моряка.

Суд визнає приведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16 січня 2025 року звернувся до Адміністрації судноплавства із заявою-анкетою щодо оформлення посвідчення особи моряка.

Листом адміністрації судноплавства №4448/02-2-1/15-25 від 14 березня 2025 року повідомлено позивача, що заявником до заяви-анкети не додано посвідчення моряка на обмін, хоча у позивача наявна трудова діяльність з 01.01.2020 по 01.01.2025 в XT Ships Management Ink. За наявною в Адміністрації судноплавства інформацією, позивачем надано до заяви-анкети від 05.08.2024, зареєстрованої в Адміністрації судноплавства 05.08.2024 за № 50970/0/7-24, посвідчення особи моряка НОМЕР_2 з записом про продовження терміну дії до 02.02.2028. Однак, відповідно до даних журналу обліку видачі посвідчень особи моряка, дію яких продовжено за період 2020-2021 роки, відсутні відомості щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_2 . Враховуючи викладене, Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин. Також повторно подано заяву-анкету та доданий до неї пакет документів від 17.12.2024 щодо видачі посвідчення особи моряка. За результатом розгляду заяви-анкети повідомлено про внесення 12.11.2024 Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статтею 358 КК України, відповідно до вимог частин першої та четвертої статті 214 КПК України за № 0002061, листом Адміністрації судноплавства від 30.12.2024 № 20962/02-2-1/15-24. Таким чином, на дату повторного звернення за отриманням посвідчення особи моряка не усуненні обставини, через які відмовлено у видачі документа. Керуючись вимогами абзацу четвертого частини восьмої статті 25 Закону, Адміністрація судноплавства відмовляє у видачі посвідчення особи моряка у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

Спірним в цій справі є питання правомірності відмови позивачу у видачі посвідчення особи моряка.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року №5492-VI (далі - Закон № 5492-VI).

За змістом абзацу ґ) пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI посвідчення особи моряка є документом, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Також частиною першою статті 25 Закону № 5492-VI передбачено, що посвідчення особи моряка є документом, що посвідчує особу, оформляється і видається громадянину України, який може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна) або працевлаштований на будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна), зареєстрованого в Україні чи в інших державах.

Посвідчення особи моряка може бути видано будь-якій особі, яка звернулася за посвідченням особи моряка та працює на борту судна, зареєстрованого в Україні, або яка перебуває на обліку осіб, які шукають роботу, в центрі зайнятості та може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна).

Посвідчення особи моряка дає право його власнику на виїзд з України і в`їзд в Україну на судні, членом екіпажу якого він є, а також на виїзд з України і в`їзд в Україну в індивідуальному порядку під час прямування чи переходу на інше судно, списання з судна.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 5492-VI посвідчення особи моряка виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок і сторінки даних.

Частиною п`ятою статті 25 Закону № 5492-VI установлено, що оформлення, видача, обмін посвідчення особи моряка здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту.

Такі самі положення містяться у статті 16-3 Закону України «Про транспорт», відповідно до якої центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського транспорту, здійснює відповідно до законодавства видачу посвідчень особи моряка, кваліфікаційних документів членів екіпажів морських суден, морських лоцманів, лоцманів-операторів служб регулювання руху суден.

Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 212, яким установлено, що Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства.

Відтак, саме до повноважень Адміністрації судноплавства належить питання оформлення, видача, обмін посвідчення особи моряка.

Частиною шостою статті 25 Закону № 5492-VI передбачено, що оформлення, видача, обмін, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною сьомою статті 25 Закону № 5492-VI посвідчення особи моряка видається заявникові не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання або не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його термінове отримання.

Підстави для відмови у видачі посвідчення особи моряка установлені частиною восьмою статті 25 Закону № 5492-VI, за приписами якої центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту, має право відмовити заявникові у видачі посвідчення особи моряка у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не подав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту, з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Посвідчення особи моряка видається на 10 років (частина дев`ята статті 25 Закону № 5492-VI).

Порядок оформлення, видачі, обміну, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 441 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 813) (далі - Порядок № 441, застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 4 Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін посвідчення здійснюються за заявами-анкетами осіб, визначених пунктом 1 цього Порядку.

Рішення про оформлення посвідчення, яке було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, приймає капітан морського порту за результатами ідентифікації особи заявника засобами Реєстру.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 441 посвідчення видається особі не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня оформлення заяви-анкети або не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяви-анкети про його термінове отримання.

Пунктом 28 Порядку № 441 встановлено, що капітан морського порту має право відмовити особі в оформленні, видачі та обміні посвідчення у разі, коли:

за посвідченням звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку;

особа уже отримала посвідчення, яке є дійсним на день звернення (крім обміну, видачі посвідчення замість втраченого або викраденого);

особа не надала всіх документів та інформації, необхідних для оформлення, видачі або обміну посвідчення;

дані, отримані з бази даних Реєстру, не підтверджують інформацію, надану особою.

Згідно з пунктом 29 Порядку № 441 у рішенні про відмову в оформленні, видачі або обміні посвідчення, яке доводиться до відома особи, зазначаються підстави відмови.

Відомості про відмову в оформленні, видачі або обміні посвідчення вносяться до відомчої інформаційної системи.

Особа має право звернутися до капітана морського порту повторно із заявою про видачу посвідчення в разі зміни або усунення обставин, з огляду на які їй було відмовлено у видачі документа (пункт 30 Порядку № 441).

Під час повторного розгляду заяви про оформлення, видачу або обмін посвідчення особі, якій було відмовлено в його видачі, беруться до уваги раніше подані нею документи, якщо підтверджено, що зазначені в них відомості залишилися без змін (пункт 32 Порядку № 441).

Як вище встановлено судом, підставою для відмови позивачу у видачі посвідчення особи моряка за заявою-анкетою ОСОБА_1 , поданою 16 січня 2025 року, Адміністрацією судноплавства у листі №4448/02-2-1/15-25 від 14 березня 2025 року вказано не поданням усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме відсутність посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

При цьому відповідачем вказано про зазначення позивачем у заяві-анкеті трудової діяльності з 01 січня 2020 року по 01 січня 2025 року в XT Ships Management Ink, однак посвідчення особи моряка на обмін не додано до пакету документів.

Адміністрацією судноплавства звернуто увагу на те, позивачем надано до раніше поданої заяви-анкети від 05 серпня 2024 року посвідчення особи моряка НОМЕР_2 з записом про продовження терміну дії до 02 лютого 2028 року, однак відповідно до даних журналу обліку видачі посвідчень особи моряка, дію яких продовжено за період 2020-2021 роки, відсутні відомості щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_2 , у зв`язку з чим Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин.

Крім того, за результатами розгляду поданої позивачем заяви-анкети від 17 грудня 2024 року щодо видачі посвідчення особи моряка повідомлено ОСОБА_1 про внесення 12 листопада 2024 року Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статтею 358 КК України, за № 0002061.

На дату повторного звернення за отриманням посвідчення особи моряка не усуненні обставини, через які позивачу відмовлено у видачі документа.

Отже, підставою, за якою відмовлено позивачу у видачі посвідчення особи моряка, є не подання заявником усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа.

Надаючи оцінку підставам, за якими відповідачем відмовлено позивачу у видачі посвідчення особи моряка, суд виходить з наступного.

Пунктом 9 Порядку № 441 установлено, що для оформлення посвідчення особа подає такі документи:

паспорт громадянина України, посвідку на постійне проживання або паспортний документ іноземця;

переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

копію документа, що засвідчує належну кваліфікацію особи для займання посади на судні, для осіб, посади яких потребують засвідчення належної кваліфікації відповідно до законодавства (за умови пред`явлення оригіналу документа);

копію документа про освіту, яка надає право на присвоєння звання особи командного складу морських суден або члена судного екіпажу, або довідку із закладу вищої освіти для осіб, які здобувають таку освіту, або копію документа, що підтверджує працевлаштування на судні, або довідку про реєстрацію особи в Державній службі зайнятості;

копію платіжного документа з відміткою про сплату адміністративного збору.

Суд зауважує, що 16 січня 2025 року позивачем подана до Адміністрації судноплавства заява-анкета саме про оформлення посвідчення особи моряка, а не про обмін такого посвідчення, як це мало місце при поданні попередніх заяв-анкет.

Для оформлення посвідчення особи моряка на час подання заяви-анкети 16 січня 2025 року не вимагалось подання посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

Отже, відповідачем цілком безпідставно відмовлено позивачу в оформленні посвідчення особи моряка з підстави не подання усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме через відсутність посвідчення особи моряка, що підлягає обміну.

Стосовно наявності кримінальних проваджень, на що звертає увагу відповідач й в апеляційній скарзі, суд зауважує, що відповідно до листа Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві? №(СЕД) від 23 жовтня 2024 року 17 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001547 відомості про відкриття провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Станом на 22.10.2024 року кримінальне провадження № 0001547 від 17 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито відповідно до вимог статті п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В матеріалах справи відсутня інформація стосовно кримінального правопорушення, внесеного 12 листопада 2024 року Шевченківським УП ГУНП до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 358 КК України, за № 0002061.

Разом з тим, наявність кримінального провадження, у якому у ОСОБА_1 немає статусу підозрюваного чи обвинуваченого не може впливати на право отримання ним посвідчення особи моряка.

Крім того, Закон №5492-VI не містить такої підстави для відмови у оформленні посвідчення особи моряка як наявність кримінального провадження.

Суд погоджується із обґрунтуванням суду першої інстанції, за якими відхилено зауваження відповідача про те, що відповідно до даних журналу обліку видачі посвідчень особи моряка, дію яких продовжено за період 2020-2021 роки, відомості щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_2 відсутні.

ОСОБА_1 20 травня 2019 року отримано посвідчення особи моряка серії НОМЕР_2 зі строком дії до 20 травня 2024 року.

У?посвідченні особи моряка серії НОМЕР_2 міститься відмітка, що строк дії продовжено до 02.02.2028 року, що посвідчено підписом капітана порту ОСОБА_2 та відповідною печаткою.

Разом з тим, у період з 2020 по 2021 роки посвідчення особи моряка серії НОМЕР_2 було дійсне й не потребувало продовження строку дії.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що відомості до журналу обліку видачі посвідчення особи моряка вносяться уповноваженими на те посадовими особами органів, які безпосередньо оформлюють та видають такі посвідчення, однак недотримання правил ведення вказаного журналу обліку та будь-яких інших внутрішніх документів відповідача, інших уповноважених на те органів, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відтак, суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про відмову у видачі посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , оформлене листом № 4448/02-2-1/15-25 від 14 березня 2025 року.

Стосовно покликання апелянта на пункт 32 Порядку № 441, яким передбачено, що під час повторного розгляду заяви про оформлення, видачу або обмін посвідчення особі, якій було відмовлено в його видачі, беруться до уваги раніше подані нею документи, якщо підтверджено, що зазначені в них відомості залишилися без змін, суд зазначає, що врахування раніше поданих документів не звільняє відповідача від обов`язку належним чином обґрунтувати підстави, за якими ухвалюється рішення про відмову у видачі посвідчення особи моряка.

Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У рішенні в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04) ЄСПЛ вказав, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції суд дійшов висновку про обґрунтованість обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Частинами третьою - четвертою статті 245 КАС України установлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що в розглядуваному випадку відсутні підстави вважати, що повноваження Адміністрації судноплавства у питанні оформлення посвідчення особи моряка є дискреційними, позаяк для прийняття рішення на користь позивача виконано усі умови, визначені законом, й прийняття рішення про видачу посвідчення особи моряка не передбачає право відповідача діяти на власний розсуд.

Суд відхиляє доводи апелянта про те, що в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню Адміністрації судноплавства виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку відомостям, що подаються позивачем; вносити відомості до Реєстру тощо, адже наявність у Адміністрації судноплавства компетенції з видачі посвідчення особи моряка не вказує на те, що судом не може надаватися оцінка правомірності рішення у контексті саме правової обґрунтованості рішень Адміністрації судноплавства.

Суд зауважує, що частиною другою статті 2 КАС України установлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, саме до повноважень суду належить надання правової оцінки рішенням суб`єктів владних повноважень, які є предметом судового контролю.

Доводи апелянта стосовно того, що наявна дискреція суб`єкта владних повноважень виключає можливість зобов`язання його ухвалити конкретне рішення на користь позивача в порядку частини четвертої статні 245 КАС України, суд відхиляє з підстав, зазначених вище, а також зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права - зобов`язання видати посвідчення особи моряка з урахуванням визнання протиправним судом, рішення про відмову у видачі такого посвідчення, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення.

Стосовно недоведеності позивачем повноти виконання всіх умов, передбачених законодавством, для отримання посвідчення особи моряка, відсутності доказів на підтвердження наявності передбачених нормативно-правовими актами підстав для видачі посвідчення суд вказує, що саме відповідач як суб`єкт владних повноважень в силу частини другої статті 77 КАС України має довести правомірність свого рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року в справі № 160/11284/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року в справі № 160/11284/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 жовтня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко