Справа № 400/10090/25
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2025-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

03 жовтня 2025 р. № 400/10090/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), АДРЕСА_2 ,
прозаява про забезпечення позову
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправним рішення, оформленого протоколом від 05.09.2025 №60, зобов`язання вчинити певні дії.

Суд ухвалою від 19.09.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив, заборонив ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

30 вересня 2025 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову.

Суд ухвалою від 01.10.2025 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову з доданими до неї матеріалами повернув без розгляду.

02 жовтня 2025 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд прийняти додаткову ухвалу про забезпечення позову у справі з метою забезпечення виконання ухвали суду від 19.09.2025, а саме заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ) та його посадовим особам, органам Національної поліції України (в особі їх територіальних підрозділів) здійснювати будь-які дії, спрямовані на примусове доставлення (затримання), скерування на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), складання протоколу про адміністративне правопорушення (щодо порушення правил військового обліку), а також інші мобілізаційні заходи щодо ОСОБА_1 , до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 400/10090/25.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ухвалу про забезпечення позову від 19.09.2025 відповідач не виконує. Дії відповідача та Національної поліції, які діють за зверненням відповідача, створюють реальну та безпосередню загрозу для позивача бути доставленим та примушеним до проходження ВЛК, що є останнім кроком перед мобілізацією, всупереч забороні суду.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову при існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Суд ухвалою від 19.09.2025 заборонив ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

Відповідно до положень ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Водночас, позивачем подано заяву про прийняття додаткової ухвали про забезпечення позову, обрано спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії, спрямовані на примусове доставлення (затримання), скерування на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), складання протоколу про адміністративне правопорушення (щодо порушення правил військового обліку), а також інші мобілізаційні заходи щодо ОСОБА_1 до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 400/10090/25.

Предметом спору у справі є не розгляд заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу.

Отже, вимоги у цій справі стосуються питань законності відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу.

Водночас, у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії, спрямовані на примусове доставлення (затримання), скерування на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), складання протоколу про адміністративне правопорушення (щодо порушення правил військового обліку), а також інші мобілізаційні заходи.

Cуд звертає увагу на те, що вжиті в ухвалі суду від 19.09.2025 заходи забезпечення позову не позбавляють позивача від виконання обов`язків військовозобов`язаного, встановлених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, зокрема та невиключно, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях), проходити медичний огляд тощо.

Таким чином, суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами позивача. Крім того, обраний заявником спосіб захисту є втручанням в імперативні повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як установи, що підпорядкована Міністерству оборони України.

Суд критично оцінює доводи представника позивача по застосуванню заходів забезпечення позову саме таким шляхом, оскільки вважає неприпустимим втручання в імперативну діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як структурних підрозділів Міністерства оборони України, особливо під час дії режиму воєнного стану.

Враховуючи викладене, підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.10.2025 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Бульба Надія Олександрівна