Справа № 420/7501/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7501/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 року у справі №420/7501/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

14 березня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» (далі позивач, Товариство) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 04.02.2025 року №38558;

-зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що стосовно ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» прийнято спірне рішення про відповідність платника критеріям ризиковості на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку з посиланням на коди податкової інформації, яка є підставою для прийняття такого рішення. Разом з тим, Товариство не погоджується із наведеним рішенням, уважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки контролюючим органом жодним чином не обґрунтовано та не наведено, на підставі чого ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» віднесено до зазначеної категорії ризикових платників податків.

За наслідками розгляду даної справи Одеським окружним адміністративним 17 червня 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 04.02.2025 року №38558.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містить будь-яких підстав та причин віднесення Товариства до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а також доказів наявності податкової інформації, яка свідчить про ознаки здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, окружний адміністративний суд зазначив, що заявлений Товариством до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу у даному випадку повинен бути зменшений з 22 000 грн. до 5000 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області (далі скаржник, контролюючий/податковий орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підставою для включення Товариства до ризикових платників податків слугував факт отримання контролюючим органом податкової інформації у процесі поточної діяльності. За таких обставин, з урахуванням отриманої інформації по ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» відповідачем виявлені ризики, що відповідають п.8 Критеріїв ризиковості платника податків, а тому податковим органом правомірно прийнято спірне у цій справі рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» спростовує доводи апеляційної скарги податкового органу, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

04.08.2025 року представником Товариства подано заяву про компенсацію судових витрат, зокрема витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

07.08.2025 року не погоджуючись із вказаною заявою, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у яких акцентовано увагу на тому, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи є необґрунтованим.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано судовою колегією, 26.11.2024 року у зв`язку з виявленням обставин та/або отримання інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності, комісією ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення №116826, яким товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» визнано таким, що відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. (а.с.16-17)

У графі «Код (коди) податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості» зазначено:

11 - накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

14 - постачання товарів/послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту (СУМнакл) у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку.

У графі «Інформація, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» вказано на операції придбання/постачання, період здійснення господарської операції, код УКТЗЕД ризикової операції, та податковий номер платника податку, задіяного в ризикових операціях, а саме:

з придбання товару у платника податку, задіяного у ризиковій операції, податковий номер 45645168, період здійснення господарської операції: 30.05.2024 26.11.2024;

з придбання товару у платника податку, задіяного у ризиковій операції, податковий номер 45645168, період здійснення господарської операції: 30.05.2024 26.11.2024.

Код згідно із УКТЗЕД операції, визначеної як ризикова 080390100, ; дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку 26.11.2024.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відповідність ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» критеріям ризиковості платника податку, Товариством подано до контролюючого органу повідомлення №1 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку.

04.02.2025 року, з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від 29.01.2025 року №1, комісією ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення №38558, яким товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» визнано таким, що відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. (а.с.125-26)

У графі «Код (коди) податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості» зазначено:

11 - накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

14 - постачання товарів/послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту (СУМнакл) у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку.

У графі «Інформація, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» вказано на операції придбання/постачання, період здійснення господарської операції, код УКТЗЕД ризикової операції, та податковий номер платника податку, задіяного в ризикових операціях, а саме:

з придбання товару у платника податку, задіяного у ризиковій операції, податковий номер 45645168, період здійснення господарської операції: 30.05.2024 26.11.2024;

з придбання товару у платника податку, задіяного у ризиковій операції, податковий номер 45645168, період здійснення господарської операції: 30.05.2024 26.11.2024.

Код згідно із УКТЗЕД операції, визначеної як ризикова 080390100, ; дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку 26.11.2024.

Також у рішенні №38558 комісією ГУ ДПС в Одеській області зазначено, що подані документи не відображають у повному обсязі провадження фінансово-господарської діяльності підприємства, що унеможливлює прийняття рішення про невідповідність критеріям ризиковості; розрахунковий документ.

Так, з 01 лютого 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, цим Порядком визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість (додаток 1), повноваження комісії контролюючого органу, яка приймає рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, порядок прийняття рішення комісією тощо (далі - Порядок № 1165).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Критерії ризиковості платника податку наведені у додатку 1 до Порядку №1165, які є вичерпним переліком. Зокрема, пунктом 8 вказаного Додатку передбачено одним із критеріїв:

«у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування».

Пунктом 6 Порядку № 1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі установлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої установлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Разом з цим, у затвердженій формі рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку передбачено необхідність зазначення контролюючим органом однієї із двох підстав для прийняття такого рішення, а саме:

- у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності, або

- з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від … р. №.

Тобто, законодавцем установлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є правомірність прийнятого Головним управлінням ДПС в Одеській області рішення від 04.02.2025 року №38558 про відповідність Товариства критеріям ризиковості платника податку.

Як установлено судом апеляційної інстанції, оскаржуване рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку прийнято контролюючим органом на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Судова колегія наголошує, що у формі спірного рішення указано про необхідність зазначення пункту критерію ризиковості платника податку, а у разі відповідності суб`єкта п.8 критеріїв ризиковості необхідно також зазначити, яка саме інформація слугувала підставою для висновків про відповідність платника податку критеріям ризиковості.

Тобто, комісія контролюючого органу має обґрунтувати свій висновок і надати належні та допустимі докази в підтвердження цих даних при прийнятті рішення, обґрунтованого тим, що в контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома в процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій.

Як слідує з матеріалів справи, у вказаному рішенні податковим органом в графі "Інформація, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку" не розшифровано та не зазначено суть і характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення. Натомість, контролюючий орган навів лише періоди здійснення позивачем господарських операцій з постачання товарів/послуг.

Водночас, відповідні поля про податкову інформацію, які наявні в оскаржуваному рішенні, мають лише загальне посилання на операції з постачання товарів/послуг у певний період, без будь-якого тлумачення такої інформації, або зазначення посилань на службові документи, які містять таку інформацію, що безумовно свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Також, слід зазначити, що наказом Державної податкової служби України від 11.01.2023 року №17 затверджено Довідник кодів податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (далі Довідник кодів).

Так, в оскаржуваному рішенні міститься графа «коди податкової інформації, яка стала підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» у якій вказано:

« 11 - накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;

14 - постачання товарів/послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту (СУМнакл) у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку.».

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що у спірному рішенні не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких зафіксована така інформація, а також не зазначено, на чому базуються висновки відповідача та якими обставинами (фактами) вони підтверджуються.

Документального підтвердження зазначених обставин, відповідач не надав. Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, податковий орган не надав жодного доказу, який досліджувався в ході засідання комісії і який слугував підставою для віднесення позивача до критерій ризикових платників.

Аналізуючи вказане, судова колегія уважає, що оскаржуване рішення не містить мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п.8 Критеріїв ризиковості платників податку.

Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Так, відповідачем не дотримано зазначених принципів при прийнятті оскаржуваного рішення про відповідність ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» критеріям ризиковості платника податку, на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у ГУ ДПС в Одеській області не було законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення від 04.02.2025 року №38558 про відповідність ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» критеріям ризиковості платника податку.

З урахуванням вище наведених висновків апеляційного суду, судова колегія вказує про протиправність рішення ГУ ДПС в Одеській області від 04.02.2025 року №38558 про відповідність ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» критеріям ризиковості платника податку, та наявність підстав для його скасування.

Насамкінець, колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Приписами абзацу 15 пункту 6 Порядку № 1165 передбачено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відтак, колегія суддів уважає, що належним способом захисту прав позивача, який забезпечить їх ефективне поновлення, є зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області виключити ТОВ «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, що прямо передбачено положеннями п.6 Порядку №1165, чим спростовуються доводи скаржника у цій частині.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги податкового органу ґрунтуються на неправильному розумінні/тлумаченні норм матеріального права та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З приводу доводів апеляційної скарги контролюючого органу щодо питання розподілу судових витрат у суді першої інстанції, судова колегія зазначає про таке.

Згідно із приписами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ураховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19 зазначено, що до переліку документів, які підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

Колегією суддів установлено, що предметом спору у справі №420/7501/25 є перевірка правомірності рішення податкового органу про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості.

Згідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Таким чином, судом першої інстанції здійснено розгляд даної справи, як справи незначної складності, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З огляду на матеріали справи з`ясовано, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано:

- копії Договору про надання правничої допомоги від 28.02.2025 року, рахунок на оплату №07-03/25 від 07.03.2025 на суму 17000 грн., платіжну інструкцію №30 від 10.03.2025 року на суму 17000 грн., акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 14.03.2025 року (підготовка позовної заяви 17000 грн.), рахунок на оплату № 03-04/25 від 03.04.2025 року на суму 5000 грн., платіжну інструкцію № 32 від 07.04.2025 року на суму 5000 грн., акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 04.04.2025 року (підготовка відповіді на відзив 5000 грн).

Так, судом першої інстанції установлено, що між позивачем та адвокатом Коваль Н.С. укладено Договір про надання правничої допомоги від 28.02.2025 року.

Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правничої допомоги від 28.02.2025 року розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, а також строки виконання клієнтом фінансових зобов`язань за даним договором, визначаються сторонами в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно до додатку до договору про надання правничої допомоги від 28.02.2025 року за спільною домовленістю сторін розмір гонорару адвоката є наступним:

підготовка позовної заяви 17000 грн;

підготовка відповіді на відзив 5000 грн.

Як зазначено судовою колегією вище, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, мають бути враховані заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи та доводи заперечень щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи предмет позову, зміст і характер наданих послуг, оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, з огляду на незначну складність спору та невеликий обсяг доказів, судова колегія погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції є розмір 5000 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій, колегія суддів зазначає про таке.

04.08.2025 року представником Товариства подано заяву про компенсацію судових витрат, зокрема витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

07.08.2025 року не погоджуючись із вказаною заявою, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у яких акцентовано увагу на тому, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача в підтвердження понесення Товариством витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 8000 грн. не є співмірним зі складністю справи та можливим об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом.

Ураховуючи предмет спору, зміст та характер наданих послуг, оскільки справа розглядалась без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними в матеріалах у справі матеріалами, апеляційний суд дійшов висновку, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції є розмір 1000 грн.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 року у справі №420/7501/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕКРЕЙД ОПТІ» витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький