Справа № 140/5871/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5871/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Банцер Оксана Володимирівна в інтересах позивача ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційного дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000грн в розрахунку на місяць пропорційного дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з його звільненням з військової служби за станом здоров`я; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену пункту 1 частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з його звільненням з військової служби за станом здоров`я; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо визнання періодів з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 періодами самовільного залишення частини ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025 з підстав того, що періоди з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 неправомірно визнані періодами самовільного залишення частини; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо визнання переплатою нарахованої ОСОБА_1 премії за листопад та грудень 2024 року та відрахування премії у розмірі 17596,80 грн та інших складових грошового забезпечення за кожний місяць з підстав того, що періоди з 30.11.2024 по 01.12.2024 неправомірно визнані періодами самовільного залишення частини; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у розмірі 17596,80 грн та інші складові грошового забезпечення за листопад-грудень 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді гранатометника у в/ч НОМЕР_1 у період з 28.12.2023 по 20.02.2025.

Зазначає, що 09.08.2024 у ході бойових дій при захисті Батьківщини біля н.п. Торецьк Донецької області, отримав вогнепальне осколкове черепно-мозкове поранення, забій головного мозку тяжкого ступеня, про що свідчать первинні медичні документи, довідка форма 100 щодо надання невідкладної допомоги у зв`язку з пораненням та довідка про обставини травми № 2026 від 26.08.2024.

Сторона позивача зазначає, що військова частина мала нарахувати та виплатити позивачу, який отримав тяжке поранення у зв`язку захистом Батьківщини, додаткову винагороду в розмірі з розрахунку 100 000,00 грн на місяць за увесь час перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі у разі повторного та кожного наступного перебування на стаціонарному лікуванні) та за час перебування у відпустці у зв`язку з отриманням тяжкого поранення згідно висновку ВЛК на підставі довідки про обставини травми № 2026 від 26.08.2024, а саме за періоди: з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 19.10.2024 по 14.11.2024 (період відпустки у зв`язку з тяжким пораненням за висновком ВЛК); з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025.

Поряд із тим, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 20.02.2025 позивач був звільнений з військової служби на підставі підпункту б пункту 2 частини четвертої 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії та був виключений зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення.

Зі змісту наведеного наказу убачається, що позивач не отримав всіх виплат, які мають бути виплачені військовослужбовцю при звільненні, а саме: 1) одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з його звільненням з військової служби за станом здоров`я, що передбачена пунктом 1 частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 2) одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17.09.2014 № 460 (зі змінами) у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025.

Звертає увагу суду, що у наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 20.02.2025 вказано, що періоди з 30.11.2024 по 01.12.2024 періоди з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 вважаються періодами самовільного залишення частини у зв`язку з чим позивачу недоплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 (зі змінами) у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025.

Зазначає, що у позивача були поважні причини відсутності до 2х діб, тому відповідач розуміючи, що фактично у діях позивача відсутні склад правопорушення, з заявою до органів досудового розслідування не звернувся та вирішив в обхід чинного законодавства вчинити неправомірні дії, спрямовані на позбавлення позивача належних йому виплат.

У зв`язку із відсутністю належних та допустимих докази того, що позивач вчинив правопорушення щодо самовільного залишення частини, натомість за відсутності вищевказаних законних передумов одним лише наказом командування не може вважати позивача таким, що вчинив самовільне залишення частини, а отже такий наказ не породжує жодних правових наслідків, у тому числі не може бути підставою позбавлення позивача належних йому виплат, у зв`язку із чим просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-9).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 48-49).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 25.06.2025 представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що за всі періоди перебування на лікуванні та відпустці за станом здоров`я, в тому числі за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 позивачу нараховано додаткову винагороду в сумі 464 408,57 грн, яка виплачена після утримання військового збору в сумі 1,5%.

Стосовно позовних вимог про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби зв`язку з звільненням позивача з військової служби зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, призваним по мобілізації, контракт на проходження військової служби не укладав.

Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №460 від 17.09.2014, пунктом 1 якої передбачено, що при звільненні виплату військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Саме такий розмір одноразової допомоги виплачено при звільненні позивачу.

Щодо самовільного залишення частини вказує, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №194-ОД від 17.02.2025 «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі солдата ОСОБА_2 » встановлено, що колишній гранатометник 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану був відсутній на службі без поважних причин з 30.11.2024 по 01.12.2024 тривалістю до трьох діб, а також з 08 години 00 хвилин 09.01.2025 по 06 годину 00 хвилин 12.01.2025 тривалістю до трьох діб.

Наказ командира в/ч НОМЕР_1 №194-ОД від 17.02.2025 «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі солдата ОСОБА_2 » ніким не оскаржувався та не скасовувався. Позивачем не наведено жодних законодавчо обґрунтованих підстав визнавати дії в/ч НОМЕР_1 щодо встановлення вищезазначених періодів відсутності на службі ОСОБА_1 .

Інші ж позовні вимоги є похідними, тобто залежать від результатів самовільного залишення частини позивача, а тому задоволенню не підлягають (арк. спр. 52-57).

Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову; відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, тому що заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду не підлягало судом вирішенню по суті.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 прийнято відмову від позову представника ОСОБА_1 та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог а саме: визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, у розмірі 100 000грн. в розрахунку на місяць пропорційного дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційного дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 з урахуванням раніше виплачених сум (арк. спр. 72-73).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без руху в частині позовних вимог про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо визнання періодів з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 періодами самовільного залишення частини ОСОБА_1 та надано п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (арк. спр. 74-76).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено, а позов в частині позовних вимог, а саме про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо визнання періодів з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 періодами самовільного залишення частини ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 розгляд даної справи продовжено.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив війкову службу у в/ч НОМЕР_1 з 28.12.2023, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 (арк. спр. 12-15) та наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №51 був виключений зі списків особового складу частин та всіх видів забезпечення (арк. спр. 31).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.02.2025 №194-ОД «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі солдата ОСОБА_2 » вирішено:

вважати встановленим, що 30.11.2024 гранатометник 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу розташування 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та був відсутній на службі без поважних причин з 30.11.2024 по 01.12.2024 тривалістю до трьох діб (пункт 2 наказу);

колишнього гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 вважати таким, що 09.01.2025 в умовах воєнного стану не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу розташування 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та був відсутній на службі без поважних причин з 08 години 00 хвилин 09.01.2025 по 06 годину 00 хвилин 12.01.2025 тривалістю до трьох діб (пункт 3 наказу);

факт завдання шкоди у вигляді переплати грошового забезпечення колишньому гранатометнику 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 , що перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 за листопад та грудень 2024 року у розмірі 35 124,47 грн, вважати встановленим (пункт 4);

за порушення вимог статей 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що виразилося у невчасному з`явленні з лікувального закладу на службу та відсутності на службі без поважних причин з 30.11.2024 по 01.12.2024 тривалістю до трьох діб керуючись пунктом б статті 48, статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, гранатометника 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» (пункт 6 наказу);

за завдання з необережності шкоди, внаслідок переплати грошового забезпечення у розмірі 35 124,47 грн, відповідно до статті 5, частини першої статті 6, частини першої статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX, притягнуто до повної матеріальної відповідальності гранатометника 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 (пункт 7 наказу);

на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 за невихід на службу без поважних причин не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати гранатометнику 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 , за листопад та грудень 2024 року (пункт 8.1 наказу);

на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 за невихід на службу без поважних причин не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати гранатометнику 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 , за січень 2025 року (пункт 8.2 наказу (арк. спр. 62-64).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №51, серед іншого, передбачено виключення позивача зі списків особового складу частин та всіх видів забезпечення; не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за лютий місяць 2025 року (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №503-АД від 13.02.2025); періоди з 30.11. 2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 вважати як періоди самовільного залишення частини та не зараховувати до загального строку військової служби та строку вислуги у військовому званні, згідно абзацу 2 пункту 143 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»; виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17.09.2014 №460 (зі змінами) в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення в періоди: із 28.12.2023 по 29.11.2024 та з 02.12.2024 по 08.01.2025 та з 12.01.2025 по 20.02.2025 (арк. спр. 31).

Представник позивача 25.03.2025 звернулася із адвокатським запитом №25/03 із проханням: 1) надати документи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та за час перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні та у відпустці у розмірі 100 000 гривень на місяць у повному обсязі за період з 09.08.2024 по 13.08.2024; з 13.08.2024 по 16.08.2024; з 17.08.2024 по 30.08.2024; з 30.08.2024 по 18.10.2024; з 18.10.2024 по 15.11.2024 (період відпустки у зв`язку з тяжким пораненням за висновком ВЛК); з 15.11.2024 по 29.11.2024; з 10.12.2024 по 01.01.2025; з 01.01.2025 по 08.01.2025 та/або зазначити підстави невиплати вказаної додаткової винагороди у повному обсязі; 2) надати документи щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення з підстави отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та виконанням завдань під час воєнного стану та перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з пораненням; 3) надати документи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з звільненням з військової служби за станом здоров`я; 4) надати документи щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення, у тому числі за періоди: з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025 (арк. спр. 32-33).

Відповідач листом від 25.04.2025 №1/997 у відповідь на вказаний запит повідомив, що оскільки наказ на встановлення періодів самовільного залишення частини з 30.11.2024 по 01.12.2024 року надійшов після виплат, нарахована премія за листопад і грудень 2024 року була визнана, як переплата, і ця сума (по 17 596,80 грн премії за кожний місяць, плюс інші складові грошового забезпечення, нараховані в період самовільного залишення частини) була відрахована від нарахувань, у результаті чого фактично було нараховано грошового забезпечення і додаткової винагороди на суму 37 091,44 грн.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосується лише військовослужбовців контрактної служби. Виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби для призваних на військову службу за призовом під час мобілізації здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, що зазначено у витягу із наказу на звільнення матроса ОСОБА_1 .

Іншими словами, у разі звільнення військовослужбовець не може отримати обидві виплати: і 4% за кожний повний місяць, і 50% за кожний повний рік служби. Оскільки матрос ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації, розрахунок одноразової грошової допомоги здійснювався на підставі саме цієї постанови, тобто у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний місяць служби (арк. спр. 34).

Позивач, уважаючи дії відповідача, щодо визнання періодів служби, періодами самовільного залишення частини, а також виплати грошового забезпечення у неповному обсязі протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

При цьому, частина 6статті 2 Закону №2232-XII визначає такі види військової служби:

- базова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Таким чином, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Під час розгляду справи судом встановлено, а сторонами не заперечується, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 15 Закону №2011-XI, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби:

за станом здоров`я;

за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України);

які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

у зв`язку із звільненням з полону.

Водночас, абзацом 24 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, в контексті спірних правовідносин саме абзац 24 частини другої статті 15 Закону № 2011-XI є спеціальною правовою нормою, що містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом по мобілізації, а саме:

- особливий суб`єкт отримання допомоги - військовослужбовець, який був призваний на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- обмежений період виплати одноразової грошової допомоги - виплата здійснюється за період проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- при виплаті такої допомоги не враховується період попередньої військової служби у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відтак, саме положення абзацу 24 підпункту 3 частини другої статті 15 Закону № 2011-XI, як положення спеціальної правової норми, є застосовними до спірних правовідносин щодо наявності у позивача, як у військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом, у зв`язку з мобілізацією, права на одноразову грошову допомогу, а не правові норми абзацу 1 частини другої статті 15 Закону № 2011-XI, на які посилається позивач.

Так, на виконання вимог пункту 2статті 15 Закону №2011-XI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.09.2014 №460, якою затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі - Порядок №460).

Правовими нормами пунктів 1 - 4 Порядку №460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

При цьому, суд уважає за необхідне зазначити, що наявне у пункті 2 Порядку №460 застереження щодо осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стосується виключно періоду, за який обраховується одноразова грошова допомога при звільненні.

Також, суд звертає увагу на те, що положеннями Закону №2011-XI не передбачено можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.

Позивач з 28.12.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та звільнений 20.02.2025, відтак лише цей період в силу вищенаведених правових норм необхідно враховувати при обчисленні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-XI.

Крім того, позивач не надав жодних доказів про те, що на момент попереднього звільнення з військової служби не набув права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону № 2011.

Таким чином, враховуючи вищезазначене правове регулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку, що при звільненні з військової служби позивач, як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XI та Порядку № 460 мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №51, позивача, звільнено за станом здоров`я та з 20.02.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (арк. спр. 31).

Зокрема, в наказі міститься запис: «Виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 вересня 2014 року №460 (зі змінами) в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення в періоди: із 28 грудня 2023 року по 29 листопада 2024 року та з 02 грудня 2024 року по 08 січня 2025 року та з 12 січня 2025 року по 20 лютого 2025 року».

При цьому, доводи позивача про наявність права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 1 частини другої статті 15 Закону № 2011-XI в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення ґрунтуються на хибному застосуванні норм законодавства, адже позивач при звільненні з військової служби в розумінні Закону № 2232-XII, був військовослужбовцем, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, а відтак на нього поширюється норма частини другої статті 15 Закону №2011-XI про те, що умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460.

Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду від 21.08.2025 у справі №160/32903/23.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025 та визнання протиправних дії відповідача щодо визнання переплатою нарахованої ОСОБА_1 премії за листопад та грудень 2024 року та відрахування премії у розмірі 17596,80 грн та інших складових грошового забезпечення за кожний місяць, суд зазначає наступне.

Як судом встановлено вище, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.02.2025 №194-ОД «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі солдата ОСОБА_2 » вирішено:

вважати встановленим, що 30.11.2024 гранатометник 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу розташування 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та був відсутній на службі без поважних причин з 30.11.2024 по 01.12.2024 тривалістю до трьох діб (пункт 2 наказу);

колишнього гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 вважати таким, що 09.01.2025 в умовах воєнного стану не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу розташування 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та був відсутній на службі без поважних причин з 08 години 00 хвилин 09.01.2025 по 06 годину 00 хвилин 12.01.2025 тривалістю до трьох діб (пункт 3 наказу);

факт завдання шкоди у вигляді переплати грошового забезпечення колишньому гранатометнику 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 , що перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 за листопад та грудень 2024 року у розмірі 35 124,47 грн, вважати встановленим (пункт 4);

за завдання з необережності шкоди, внаслідок переплати грошового забезпечення у розмірі 35 124,47 грн, відповідно до статті 5, частини першої статті 6, частини першої статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX, притягнуто до повної матеріальної відповідальності гранатометника 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 (пункт 7 наказу);

на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 за невихід на службу без поважних причин не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати гранатометнику 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 , за листопад та грудень 2024 року (пункт 8.1 наказу);

на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 за невихід на службу без поважних причин не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати гранатометнику 1 відділення берегової оборони 2 взводу берегової оборони НОМЕР_3 роти берегової оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 , за січень 2025 року (пункт 8.2 наказу (арк. спр. 62-64).

Також наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №51, серед іншого, наказано не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за лютий місяць 2025 року (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №503-АД від 13.02.2025); періоди з 30.11.2024 по 01.12.2024 та з 09.01.2025 по 11.01.2025 вважати як періоди самовільного залишення частини та не зараховувати до загального строку військової служби та строку вислуги у військовому званні, згідно абзацу 2 пункту 143 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»; виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17.09.2014 №460 (зі змінами) в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення в періоди: із 28.12.2023 по 29.11.2024 та з 02.12.2024 по 08.01.2025 та з 12.01.2025 по 20.02.2025 (арк. спр. 31).

Суд звертає увагу, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 17.02.2025 №194-ОД «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі солдата ОСОБА_2 », наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2025 №51 та наказ командира в/ч НОМЕР_1 №503-АД від 13.02.2025 є чинними та діючими. Позивачем вказані накази не оскаржувалися.

З огляду на викладене, зважаючи, що на час вирішення даного спору наведені вище накази чинні (не оскаржені та не скасовані у встановленому законом порядку), то дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення за період з 30.11.2024 по 02.12.2024 та з 08.01.2025 по 12.01.2025, а також щодо визнання переплатою нарахованої ОСОБА_1 премії за листопад та грудень 2024 року та відрахування премії у розмірі 17 596,80 грн та інших складових грошового забезпечення за кожний місяць є правомірними та обґрунтованими.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович