Справа № 280/5429/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Справа № 280/5429/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ»

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (далі відповідач), у якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 1528495,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» за звітний період складає 294 осіб, тому середньооблікова кількість осіб з інвалідністю повинна складати 8 осіб. Разом з тим, кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю у даного роботодавця за звітний період 2024 рік складає 4 особи. Посилаючись на норми Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», просить задовольнити позов.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

01.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що місцем провадженням виробничої діяльності ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС», було м. Курахове Курахівської міської територіальної громади Донецької області, яке віднесено до території активних бойових дій. У червні 2024 року адміністрацією підприємства через відсутність логістичних шляхів постачання вугілля, іншої сировини й ресурсів, значні пошкодження обладнання, погіршення безпекової ситуації через постійні атаки військ рф, вимушено було прийнято рішення щодо оформлення тимчасового призупинення виробничої діяльності Товариства з генерації електричної та теплової енергії та часткову евакуацію персоналу. В подальшому, в жовтні 2024 року, через ще більше погіршення безпекової ситуації через просування лінії фронту працівникам ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС», суборендарям та підрядним організаціям наказано залишити територію підприємства та заборонено з`являтися та/або знаходитися на території ТЕС через високу загрозу життю та здоров`ю людей. Товариство з листопада 2024 року вже було позбавлено можливості перевірити стан обладнання та споруд через активні бойові дії на території м.Курахове та відсутність через це доступу на територію підприємства. Відтак відповідач протягом 2024 року взагалі був позбавлений можливості забезпечувати нормальну роботу підприємства, належні та безпечні умови праці всіх працівників, та зокрема осіб з інвалідністю. Відповідач протягом 2024 року подавав звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» щомісячно, тим самим вжив залежних від нього заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення. ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» звертає увагу, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Відповідно до звіту 3-ПН протягом всього 2024 року відповідачем створено вакантні робочі місця для осіб з інвалідністю у кількості 24. Твердження позивача про порушення відповідачем вимог Закону № 875-XII та правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій спростовується наданими в матеріали справи доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення або підтвердження (квитанція) про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС; доказів сплати судового збору у сумі 22927,43 грн.

Ухвалою від 17.07.2025 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою суду від 01.08.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, у якій необхідно привести позовні вимоги у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України; доказів сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 09.09.2025 відмовлено у прийнятті до розгляду зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про визнання протиправними дії та скасування розрахунку.

Рішення у справі ухвалюється з урахуванням перебування судді на підготовці суддів окружних адміністративних судів, що проводилось Національною школою суддів України в період з 22.09.2025 по 26.09.2025, згідно з довідкою Запорізького окружного адміністративного суду за вих.№ 02-35/25/88 від 23.09.2025, а також участі на семінарі 29.09.2025.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році по Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ»:

середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік 294 осіб;

середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 8 осіб;

норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 12 осіб;

фонд оплати праці штатних працівників 108808168,04 грн;

середня річна заробітна плата штатного працівника 370095,81 грн;

кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, 4 робочих місць;

сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 1480383,24 грн.

Вказаний Розрахунок розміщено в електронному кабінеті фізичної особи-підприємця ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, що підтверджується квитанцією від 04.03.2025.

У зв`язку з несплатою відповідачем суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у добровільному порядку, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їх рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон № 875-ХІІ).

Частинами першою, третьою статті 18 Закону № 875-XII передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, Закон визначає конкретні та вичерпні положення щодо зарахування виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць.

За приписами частин дванадцятої-чотирнадцятої статті 19 Закону № 875-XII керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Таким чином, особи з інвалідністю визнаються соціально незахищеною категорією, а держава статтями 17-19 Закону № 875-XII створює механізми для їхньої трудової інтеграції, що є ключовим аспектом соціального захисту такої категорії працівників.

Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів) (частина третя статті 20 Закону № 875-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. Позови про стягнення адміністративно-господарських санкцій і пені пред`являються протягом шести місяців після закінчення строку для самостійної сплати, встановленого частиною четвертою цієї статті.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 5067-VI; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію, зокрема, про попит на робочу силу (вакансії).

На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону № 5067-VI наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.05.2022 за № 565/37901) затверджено порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», який визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі форма № 3-ПН).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного Порядку форма звітності № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Відповідно до пункту 1.5 вказаного Порядку форма звітності № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

За пунктом 1.7 цього Порядку актуальність зазначеної(их) у поданій формі № 3-ПН вакансії(й) уточнюється фахівцем центру зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним чи фіксованим зв`язком, надсилання/отримання повідомлення електронною поштою. Також таке уточнення здійснюється перед направленням зареєстрованого безробітного або особи, яка шукає роботу, до роботодавця.

Пунктом 1.8 згаданого Порядку передбачено, що роботодавець може самостійно повідомити центр зайнятості про закриття вакансії(й) шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним або фіксованим зв`язком, надсилання повідомлення електронною поштою, а також під час особистої зустрічі з фахівцем центру зайнятості.

Отже, на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Тобто, звіт за формою № 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Суд наголошує, що своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії, підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

За обставинами справи у червні 2025 року позивачем був складений Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, згідно з яким відповідач повинен сплатити позивачу відповідні кошти у розмірі 1480383,24 грн. Також відповідачу була нарахована пеня за прострочення строків сплати грошового зобов`язання у розмірі 48112,35 грн.

Поряд із цим, у контексті оцінки спірних правовідносин суд приймає до уваги доводи відповідача щодо вжиття ним заходів, спрямованих на забезпечення виконання законодавчого обов`язку по забезпеченню нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, а також відсутність можливості забезпечувати нормальну роботу підприємства з огляду на активні бойові дії на території м.Курахове.

Судом встановлено, що відповідачем кожного місяця протягом 2024 року складалась звітність за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансію)» за №20-30 від 08.01.2024, №20-122 від 08.02.2024, №20-262 від 19.03.2024, №20-322 від 10.04.2024, №20-409 від 22.05.2024, №20-388 від 15.05.2024, №20-452 від 21.06.2024, №20-484 від 16.07.2024, №20-505 від 07.08.2024, №20533 від 03.09.2024, №20-553 від 04.10.2024, №20-558 від 10.10.2024, №20-578 від 01.11.2024, №20-594 від 03.12.2024. Проти факту надходження таких звітів до центру зайнятості позивач не заперечив.

До того ж, суд бере до уваги, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.

Місцем провадження виробничої діяльності ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» було м. Курахове Курахівської міської територіальної громади Донецької області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, у період з 24.02.2022 по 05.09.2024 Курахівська міська територіальна громада (за винятком деяких сел) належала до території можливих бойових дій, з 06.09.2024 є територією активних бойових дій.

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області у період з 24.02.2022 по 14.04.2025 зафіксовано 765 обстрілів з боку військ рф по м. Курахове Донецької області: за період із 24.02.2022 по 31.12.2022 зафіксовано 117 обстрілів; за 2023 рік 288 обстрілів; за 2024 рік 360 обстрілів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області» від 02.08.2022 №679-р організовано проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області.

Згідно з наказом в.о. директора ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» від 21.10.2024 №130-ОД «Про обов`язкову евакуацію персоналу з території ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» наказано у строк до 25.10.2024 персоналу, що знаходиться на території підприємства, урахуванням безпекової ситуації, виконати усі можливі організаційно-технічні заходи щодо переведення обладнання у стан, що забезпечує збереження технологічного обладнання, будівель і споруд, функціонування розподільчих мереж та обладнання, а також створює безпеку для населення та довкілля, за виключенням дії обставин непереборної сили, з метою подальшого залишення промислового майданчика ТЕС персоналом Товариства та підрядних організацій; з 25.10.2024 працівникам Товариства та підрядних організацій залишити територію ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» та заборонити з`являтися та / або знаходитися на території ТЕС та інших об`єктах Товариства, що розташовані у м.Курахове Донецької області та виконувати будь-які дії із використанням обладнання та майна Товариства, без додаткового погодження в.о. директора ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС».

Оскільки матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у працевлаштуванні особи з інвалідністю, суд висновує, що у спірний період відповідач був позбавлений належних умов для виконання передбачених законодавством заходів щодо виконання нормативу по створенню одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та працевлаштування такої у зв`язку із зазначеними обставинами (активних бойових дій, евакуації населення тощо).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що причини не виконання нормативу по створенню одного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та непрацевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення, відтак, на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що відповідно, виключає і можливість застосування пені за порушення термінів сплати штрафу.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведення контролюючим органом існування правових підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені на підставі статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 75, оф. 226, м. Запоріжжя, 69002; .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ», місцезнаходження: вул. Фанатська, буд. 20, м.Запоріжжя, 69006; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.09.2025.

Суддя К.В.Мінаєва