Справа № 815/5478/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 815/5478/14

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів Семенюка Г.В.,Федусика А.Г.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виробничого підприємства СПЕЦБУД у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 р. у справі № 815/5478/14 за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області до Виробничого підприємства СПЕЦБУД у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 16 жовтня 2014 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - задовольнив повністю.

Стягнув з рахунків у банках, обслуговуючих Виробниче підприємство "Спецбуд" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (, рахунок № 0 у ПАТ "Фін банк", МФО банку 328685), суму податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 72093,98 грн. (сімдесят дві тисячі дев`яносто три гривні 98 копійок) на рахунок № 0009, код 13050100, до УДКСУ у м.Одесі Одеської області, банку отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код 38016923.

23.06.2025 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Виробничого підприємства "Спецбуд" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі № 815/5478/14.

Також разом із апеляційною скаргою апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

27.06.2025 П`ятий апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу Виробничого підприємства "Спецбуд" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю без руху у зв`язку із не сплатою судового збору.

Задля вирішення питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.06.2025 витребував справу № 815/5478/14 з суду першої інстанції.

15.07.2025 від Одеського окружного адміністративного суду до суду надійшла відповідь на запит щодо витребування справи у якій зазначено, що справа № 815/5478/14 була знищена, що підтверджується актом № 16 затвердженого головою Одеського окружного адміністративного суду 19.12.2023.

Враховуючи вищевикладене, у Одеського окружного адміністративного суду немає можливості направити справу для розгляду апеляційної скарги на судове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014.

Водночас, у апеляційній скарзі представник Виробничого підприємства СПЕЦБУД у вигляді товариства з обмеженою вказує, що про ухвалення Одеським окружним адміністративним судом постанови від 16.10.2014 у справі № 815/5478/14 ВП "СПЕЦБУД" у вигляді ТОВ стало відомо у судовому засіданні Господарського суду Одеської області з розгляду справи № 916/1785/25, яке відбулось 17.06.2025. У цьому судовому засіданні за клопотанням представника ГУ ДПС в Одеській області до матеріалів справи було приєднано копію оскаржуваної постанови.

Враховуючи такі доводи апелянта П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.07.2025 запропонував ГУ ДПС в Одеській області надати обґрунтовану відповідь на питання зазначені у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: надати всі існуючі документи по справі № 815/5478/14, а також надати відповідні заперечення щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 по справі № 815/5478/14 .

З метою підтвердження дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням та поважності причин пропуску строку на його оскарження 24.07.2025 представник відповідача надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання у якому просив приєднати відеозапис судового засідання в режимі ВКЗ у справі № 916/1785/25 від 17.06.2025 в електронному вигляді до матеріалів апеляційної скарги ВП "Спецбуд" у вигляді ТОВ на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 та відкрити апеляційне провадження.

Між тим суд у процесі вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження з`ясував про наявність ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 420/29620/23 за змістом якої суд розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до Виробничого підприємства Спецбуд у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (, місце знаходження: 67100, Одеська область, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 28) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повернув її позивачу та роз`яснив позивачу про право повторно звернення до адміністративного суду в порядку встановленого законом.

Оскільки в зазначений термін ГУ ДПС в Одеській області не відреагувало на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 та не направило до суду витребуваних документів, а також не надало пояснень, П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.08.2025 повторно направив ГУ ДПС в Одеській області ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 по справі № 815/5478/14.

Витребував у ГУ ДПС в Одеській області всі існуючі документи по справі № 815/5478/14 та по адміністративній справі № 420/29620/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Виробничого підприємства «Спецбуд» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю () та ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а також надати відповідні заперечення щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 по справі № 815/5478/14 протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

24.09.2025 до П`ятого апеляційного адміністративного суд надійшла заява відповідно до якої Головне управління ДПС в Одеській області повідомило суд про відсутність існуючих документів по справах №815/5478/14 та 420/29620/23, в тому числі позовної заяви.

Також ГУ ДПС в Одеській області звернуло увагу суду, що строк оскарження рішення від 16.10.2024 сплинув вже як 10 років тому, посилання відповідача на неотримання вказаного рішення є безпідставним, так як направлялось на юридичну адресу ВП "СПЕЦБУД".

У зв`язку із наведеним Головне управління ДПС в Одеській області просило відмовити ВП "СПЕЦБУД" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення 16.10.2014.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Враховуючи відсутність зазначених документів суд апеляційної інстанції звернувся до Одеського окружного суду із запитом про надання електронних копій усіх матеріалів які містяться в КП "ДСС" по справам № 420/29620/23 та № 815/5478/14 у зв`язку із вирішенням питання про можливість відкриття апеляційного провадження у справі № 815/5478/14 .

29.09.2025 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли електронні примірники матеріалів справи № 420/29620/23.

З огляду на викладене судом вжито всі необхідні заходи для з`ясування обставин щодо вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ВП "СПЕЦБУД" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 по справі № 815/5478/14

В аспекті оцінки аргументів сторін, та враховуючи обсяг встановлених судом обставин суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії ) (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") (Application no. 11681/85).

Так, відповідно до змісту оскаржуваного рішення від 16.10.2014 на адресу відповідача (ВП "СПЕЦБУД") судом направлена повістка про виклик у судове засідання, яка повернута на адресу суду без вручення адресату з незалежних від суду причин.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 КАС України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження в ухвалах Верховного Суду від 28.10.2024 , справа № 580/244/24, від 22.10.2024 справа № 215/1884/22.

Апелянт про зміну місця знаходження апеляційний суд не повідомляв, будь-яких заяв до суду не подавав.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

За наведених обставин, є всі підстави вважати, що ВП "СПЕЦБУД" було повідомлено про розгляд справи № 815/5478/14.

Відповідно до практики ЄСПЛ держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У п. 41 рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Надаючи оцінку аргументам представника Виробничого підприємства СПЕЦБУД у вигляді товариства з обмеженою відповідно до яких про ухвалення Одеським окружним адміністративним судом постанови від 16.10.2014 у справі № 815/5478/14 ВП "СПЕЦБУД" у вигляді ТОВ стало відомо у судовому засіданні Господарського суду Одеської області з розгляду справи № 916/1785/25, яке відбулось 17.06.2025, колегія суддів зазначає по таке.

Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 у справі 815/5478/14 станом на 11.08.2014 заборгованість по земельному податку з юридичних осіб ВП «Спецбуд» у вигляді TOB становила 72 093,98 грн.

ДПІ у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській було вручено податкову вимогу форми "Ю" №3 від 08.01.2013 області директору ВП "Спецбуд" у вигляді ТОВ про сплату податкового боргу на суму 4 638,82 грн.

Водночас, як убачається із змісту позову ГУ ДПС в Одеській області від 23.10.2023 у адміністративній справі № 420/29620/23 та доданих до нього матеріалів , станом на 18.03.2023 відповідно до розрахунку заборгованості , довідки розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість «ВП Спецбуд» ТОВ( ) перед бюджетом по земельному податку з юридичних осіб становить 2 179 426,00 грн., а саме:

податкового розрахунку земельного податку № від 16.02.2017 на суму 83 586,05 ( основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку №36922 від 20.02.2018 на суму 93274,74 (основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку № 37499 від 11.03.2019 на суму 419737,81( основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку № 29592 від 19.02.2020 на суму 185549,48 (основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку № 20500 від 11.02.2021 на суму 186549,48 грн ( основний платіж):

податкового розрахунку земельного податку № 39843 від 24.05.2021 на суму 243 937,24 (основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку № 43563 від 24.05.2021 на суму 247594,41( основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку № 10599 від 18.02.2022 на суму 461 712,33 (основний платіж);

податкового розрахунку земельного податку №25034 від 20.02.2023 на суму 265 484, 46 ( основний платіж).

Тобто відповідно інформації, яка міститься у позові ГУ ДПС в Одеській області по справі № 420/29620/23 податковий борг (заборгованість по земельному 72 093,98 грн, що існувала станом на 11.08.2014), який був предметом спору у справі 815/5478/14 не існував під час звернення до суду із позовом про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України , а відтак, можна презюмувати, що такий податковий борг погашений апелянтом або врегульований у інший спосіб, встановлений законом.

При цьому як убачається із відповіді ГУ ДПС вх.50276/25 від 23.09.2025 в рамках цієї справи не зазначено, що заборгованість по рішенню суду існує на теперішній час.

Принагідно слід зазначити, що спірні правовідносини мали місце у 2014 році, а апеляційна скарга подана у 2025 році, тобто з моменту виникнення спірних правовідносин пройшов великий проміжок часу.

З уваги на вже висловлені мотиви, суд апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ)) Волков проти України (Заява №21722/11) від 09 січня 2013 року:

« 137. Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), n. 51). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень ».

Зважаючи на наведені міркування, колегія суддів звертає увагу, що справедливе судочинство покликане захищати потенційних відповідачів (сторін) від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу ( див., зокрема , рішення ЄСПЛ STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, §51, , від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Вищенаведене на переконання колегії суддів дає підстави для висновку щодо існування певної обставини з надзвичайно високим ступенем переконливості ( див. для прикладу п. 115,116 постанови ВП ВС України від 05.09.2024 № 990/163/23) яка дозволяє суду стверджувати, що «ВП Спецбуд» ТОВ( ) знав або повинен був знати про наявність такого судового рішення.

Отже, наведені скаржником доводи не можуть бути свідченням того, що останній без зайвих зволікань скористався своїм правом на подання апеляційної скарги, а також підтвердженням поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, адже спірні правовідносини зумовлені несплатою податків, обов`язок зі сплати яких покладено на товариство.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 298, 299, 325, 328 КАС України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Виробничого підприємства "Спецбуд" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі № 815/5478/14 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виробничого підприємства СПЕЦБУД у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик