Справа № 320/39988/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Беспалов О.О.

Кобаль М.І.

при секретарі судового засідання Андрейченко К.Е.

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянт): не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни про стягнення виконавчого збору від 11.09.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Апелянт звертає увагу на те, що судом під час розгляду справи не було встановлено та враховано факт взаємозв`язку між змістом скасованого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02 жовтня 2023 року та оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2025 року та 19 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 30.09.2025 о 11:55, продовживши строк розгляду справи.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3, яке відкрито на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Києва № 754/4032/21 від 05.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

31.05.2021 постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою Олесею Володимирівною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

30.06.2023 виконавцем було зроблено Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №754/4032/21, зі змісту якого вбачається що станом на 30.06.2023 розмір заборгованості з березня 2021 року по червень 2023 року становить 142907,72.

11.09.2023 постановою старшого державного виконавця було стягнуто з позивача виконавчий збір.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що у судовому порядку скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2023, що був зроблений після винесення постанови про стягнення виконавчого збору, відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частинами першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС також передбачено і частиною ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст. 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Разом з тим, у відповідності до частин 4 та 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 13 статті Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відтак, на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який є підставою для визначення розміру виконавчого збору, що підлягатиме стягненню з боржника.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 на запит суду як і не направлено відзиву/пояснень під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Так, як було встановлено судом першої інстанції оскаржувану Постанову від 11.09.2023 про стягнення виконавчого збору у розмірі: 14290,77 грн (10%) було винесено на підставі Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №754/4032/21, зі змісту якого вбачається що станом на 30.06.2023 розмір заборгованості з березня 2021 року по червень 2023 року становить 142907,72.

Зі змісту ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року, якою було скасовано визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2023 року, складений державним виконавцем Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О.В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, вбачається наступне:

«В обгрунтування заяви скаржник вказував, що з початком військових дій на території України, фактичною неможливістю здійснення підприємницької діяльності, він протягом 2021-2023 не отримував доходів від підприємницької діяльності, однак сплачував єдиний внесок. При цьому зазначив, що в 2021 році працював у ТОВ «ФК «Елаєнс» протягом січня-грудня та ТОВ «ФК «Гелексі» протягом січня-листопада 2021 року. Також з лютого по травень 2022 року працював в ТОВ «Ейенді Солюшн» та отримував дохід від такої діяльності. Враховуючи викладене, вважає, що в період отримання доходів від ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Ейенді Солюшн» з останнього надлишково стягнуто аліменти.

Відповідно до інформації з Довідки про доходи від 30.12.2021, виданій Кавалеру С.В. про те, що останній працював в ТОВ «ФК «Елаєнс» на посаді аудитор з 11.09.2017 по 30.11.2021, при цьому отримав заробітну плату у розмірі 77 464, 19 грн.

Також, згідно Довідки про доходи від 22.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «ФК «Гелексі» на посаді внутрішній аудитор в період з 17.10.2017 по 30.11.2021, при цьому дохід за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 склав 68 701, 73 грн.

У відповідності до розрахунку заборгованості від 02.10.2023, виданого старшим державним виконавцем Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О.В., заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.10.2023 складає 5 336 грн.

Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) розглянуто запит та надано 25.09.2023 відповідь, зокрема зазначено про те, що у відповідності до рішення суду аліменти відраховуються у розмірі частини всіх видів доходу боржника, а також зазначають, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який є фізичною особою-підприємцем, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а відтак відсутні підстави для перерахунку заборгованості.

За відомостями відповіді на адвокатський запит від 27.10.2023 від Головного управління статистики у м. Києві, надано наявну статистичну інформацію щодо середньої заробітної плати за видом економічної діяльності «Оптова і роздрібна торгівля, ремонт автотранспортних засобів і мотоциклів» по м. Києву з січня 2021 року по січень 2022 року включно.

З наданої статистичної інформації вбачається, що нарахування середньої зарплати працівнику відповідної місцевості розподіляється місцями, зокрема у березні 2021 року середня заробітна плата складала 20 390 грн., квітні 2021 року - 18 261 грн., травні 2021 року - 18 932 грн., червні 2021 року - 18 887 грн.

Варто звернути увагу на те, що у розрахунку заборгованості державного виконавця від 02.10.2023 вбачаються невідповідності у графі «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості», а саме суми не відповідають довідці зі статистичною інформацією. Зокрема, у розрахунку заборгованості містяться відомості щодо середньої заробітної плати у березні 2021 року у розмірі 20 422 грн., квітні 2021 року - 20 422 грн., травні 2021 року - 19 287 грн., червні 2021 року - 20 455 грн., що не відповідають статистичним даним.

Також, наявний розрахунок заборгованості не містить інформації щодо доходів скаржника, отриманих останнім від ТОВ «ФК «Елаєнс», ТОВ «Ейенді Солюшн» та ТОВ «ФК «Гелексі».

Суд зауважує, що Головним управлінням статистики у м. Києві при наданні відповіді також повідомлено, що старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ ) Савенкова О.В. не зверталась з метою отримання інформації щодо середньої заробітної плати по місту Києві за період з січня 2021 року по жовтень 2023 року.

Враховуючи вищевикладені обставини та суперечливі відомості щодо суми заборгованості за оспорюваний період часу, які міститься в матеріалах справи, суд вбачає наявними підстави для визнання дій старшого державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_2 протиправними, скасування розрахунку заборгованості від 02.10.2023, а тому вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.».

Відтак, судом встановлено, що періоди та суми, що стали підставою для скасування судом Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, відповідають періодам та сумам Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.06.2023 року на підставі якого і було винесено оскаржувану постанову старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни про стягнення виконавчого збору від 11.09.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Суд зазначає, що розмір виконавчого збору прямо залежить від розміру заборгованості зі сплати аліментів. Так, якщо розмір заборгованості зі сплати аліментів розраховано неправомірно, то розмір виконавчого збору не може вважатися розрахованим відповідно до норм законодавства.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено правомірність постанови старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни про стягнення виконавчого збору від 11.09.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_2, натомість з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно ч. 1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання - ст.76 КАС України.

В силу вимог ст. 77 зазначеного Закону в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд доходить до висновку, що доводи апелянта знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки містить посилання на обставини, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Підставою скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 250, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328 - 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни про стягнення виконавчого збору від 11.09.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, зареєстроване місце відповідача: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 3) судовий збір у розмірі 1717 (одна тисяча сімнадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач А. Б. Парінов

Судді О. О. Беспалов

М. І. Кобаль

(Повний текст постанови суду виготовлено 30 вересня 2025 року)