Справа № 640/10526/19
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алай» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «ПС» на суму штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «С» на суму пені в сфері ЗЕД в розмірі 646261,43 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 14060100 в розмірі 17522432,00 грн. за основним платежем та 4380608,00 грн. за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 11021000 в розмірі 17002301,00 грн. за основним платежем та 4250575,00 грн. за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 11021000 на суму штрафних санкцій в розмірі 4988 грн. 49 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Н» на суму штрафних санкцій в розмірі 603 грн.46 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на адресу ТОВ «Алай» () надійшов від Головного управління ДФС у м. Києві Акт №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року «про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алай» (код 35648326) тел.: 531-98-19, e-mail: податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.09.2018 та іншого законодавства за відповідний період» (надалі - Акт від 15.04.2019 року). Згідно висновків Акту від 15.04.2019 року відповідачем зроблено припущення щодо допущення позивачем податкового та валютного законодавства.

За наслідками висновків відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення, якими збільшено відповідні суми грошових зобов`язань: №0106 від 11.05.2019 форми «ПС» на суму штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.; № від 11.05.2019 форми «С» на суму пені в сфері ЗЕД в розмірі 646261,43 грн.; №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 14060100 в розмірі 17522432,00 грн. за основним платежем та 4380608,00 грн. за штрафними санкціями; №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 11021000 в розмірі 17002301,00 грн. за основним платежем та 4250575,00 грн. за штрафними санкціями; № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.; № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 11021000 на суму штрафних санкцій в розмірі 4988 грн. 49 коп.; № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.; № від 11.05.2019 форми «Н» на суму штрафних санкцій в розмірі 603 грн.46 коп. (надалі- ППР від 11.05.2019).

Не погоджуючись із зазначеним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень мотивовані наступним.

Так, позивач зазначає, що 19.03.2019 року за юридичною адресою TOB «АЛАЙ» прийшли невідомі особи, які представились працівниками відповідача та повідомили про намір провести документальну планову перевірку. На підтвердження правомірності своїх дій останні пред`явили направлення на перевірку (копії яких надіти відмовились) та службові посвідчення. Інших документів на підтвердження як то повноважень та/або правомірності своїх дій - не надавалось. Оскільки п.81.1 ст.81 ПК України чітко встановлено порядок допуску до перевірки, а саме посадові особи контролюючого органу допускаються до перевірки після надання наказу, направлень та службових посвідчень, а не надання цих документів є підставою для не допуску до перевірки, позивач скористався наданим йому правом та не допустив ревізорів відповідача до перевірки.

Також позивач вказує, що в подальшому оскаржив дії по проведенню перевірки в судового порядку, відносно чого справа перебуває на розгляді в Окружному адміністративному суді м. Києва (провадження №640/4895/19). В рамках провадження по справі №640/4895/19 подано заяву про забезпечення позову, якою позивач просив суд заборонити відповідачу проводити документальну планову перевірку на підставі Наказу №17096 від 19.11.2018 року до моменту винесення відповідного рішення. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2019 року Окружний адміністративний суд м. Києва відмовив у задоволенні заяви, але в мотивувальній частині рішення зазначив: «Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач вказує на надання запитів податківців №№ 1, 2, 3 від 19.03.2019, в яких зазначається про документальну планову перевірку позивача за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, яка призначена наказом № 17096, строк перевірки по якій сплинув 13.12.2018 року. Інших наказів про призначення перевірки позивач не отримував, а тому у платника виникає право на недопуск посадових (службових) осіб контролюючого органу в силу вимог закону».

Крім того, позивач зазначає, що питання збільшення суми грошових зобов`язань, є дискреційними повноваження суб`єкта владних повноважень, водночас згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У даному випадку, відповідач чітко усвідомлюючи, що документальна планова перевірка фактично проведена не була і закінчилась 13.12.2018 року, наслідки якої не оформлено в порядку встановленому ст. 86 ПК України, вирішив вийти в довільний час повторно і її провести.

Позивач стверджує про протиправність ППР від 11.05.2019 року, оскільки останні прийняті не в межах та не в порядку встановленому законодавством.

Вказаній справі присвоєно номер 640/10526/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.07.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, ТОВ «Алай» включено до розділу 1 «Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб» плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік шляхом проведення його коригування у листопаді 2018 року. План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік з урахуванням коригування розміщено на сайті ДФС.

На підставі плану-графіка ТОВ «АЛАЙ» заплановано на листопад 2018 року, згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві від 19.11.2018 року №17096 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АЛАЙ» (код 35648326) та повідомлення від 18.11.2018 року №549/26-15-14-01-03 перевірку необхідно було розпочати з 30.11.2018 року (наказ №17096 та повідомлення №549/26-15-14-01-03 було отримано директором 19.11.2018 року особисто).

30.11.2018 року, 03.12.2018 року та 04.12.2018 року з метою здійснення перевірки та ознайомлення посадових осіб з направленнями, було здійснено виїзди на податкову та фактичну адресу та встановлено, що посадові особи не знаходяться за місцем знаходження підприємства, про було складено відповідні акти.

Співзасновником підприємства ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , 76% внеску в статутний фонд) повідомлено, що на даний час посадові особи ТОВ «АЛАЙ» відсутні, а саме: генеральний директор ОСОБА_1 перебуває за межами України, а головний бухгалтер Олєйнікова Наталія Олександрівна перебуває на лікарняному (наявне також відповідне звернення Позивача).

10.12.2018 року (вх. ДФС у м. Києві №136789/10 від 05.12.2018 року) та в подальшому 29.12.2018 року (вх. ДФС у м. Києві №147248/10 від 18.12.2018 року) до відділу перевірок у сфері легкої промисловості надійшли листи від ТОВ «АЛАЙ», що 04.12.2018 року було втрачено первинну бухгалтерську документацію, так як було викрадено ноутбук з електронною базою всіх первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та інших документів. До листа було надано копію довідки Білоцерківського відділу поліції про внесення 04.12.2018 року відомостей до Єдиного реєстру досудових злочинів за фактом викрадення.

У відповідь на вищезазначені повідомлення, з урахуванням положень п. 44.5 ст. 44 ПК України, згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві від 19.12.2018 року №18387 «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АЛАЙ» (код 35648326)» (наказ отримано особисто директором 19.12.2018 року, про що свідчить відмітка на копії документу) з 19.12.2018 року було надано термін для відновлення втрачених документів в межах 90 календарних днів, кінцева дата відновлення документів припадає на 18.03.2019 року.

За відсутності повідомлень контролюючого органу від суб`єкта перевірки щодо відновлення втрачених документів, за сплином кінцевого терміну передбаченого положеннями п. 44.5 ст. 44 ПК України та наказом №18387, 19.03.2019 року було здійснено виїзд на фактичну адресу ТОВ «АЛАЙ» вручено направлення від 29.11.2018 року №2006/26-15-14-01-03 (ГДРІ Запорожан Р.В.), №2007/26-15-14-01-03 (ГДРІ Порхач Л.В.), №2981/26-15-14-03-04 (ГДРІ Костенко О.В.) та від 05.12.2018 року №3450/26-15-14-06- 05 (ГДРІ Дерун А.А.) директору особисто під підпис 19.03.2019 року.

Крім того, директору було вручено під підпис запит від 19.03.2019 року №1 про надання до перевірки всіх первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, запит від 19.03.2019 року №2 про надання пояснення, щодо відображення показників в Додатках РІ до Податкової декларації з податку на додану вартість, запит від 19.03.2019 року №3 про надання пояснення та копій документів по підприємствам-постачальникам, які задіяні в кримінальних провадженнях, та інші запити. Відповіді на вищезазначені запити не надано, про що було складено акти ненадання документі та пояснень.

22.03.2019 року членом бригади (інспектором перевіряючим прибутковий податок та ЄСВ) було здійснено виїзд на фактичну адресу підприємства, але представники підприємства не допустили до перевірки та відмовились ознайомлюватись з направленням та надавати документи до перевірки.

25.03.2019 року (вих. ГУДФС у м. Києві від 25.03.2019 №53926/10/26-15-14-01-06) на податкову адресу та копію на фактичну адресу було направлено лист про надання документів до перевірки. Відповідно до п. 20.1 пп. 20.1.1 ст. 20 Податкового кодексу України Контролюючі органи мають право запрошувати платників податків, зборів, платежів або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог іншого законодавства, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків). Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Тобто, перевірку з процесуальної точки зору (з урахуванням положень викладених в позовній заяві) проведено Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі та в межах чинного законодавства про що свідчать відповідні оформлені документи (накази, повідомлення, направлення, акти тощо).

З огляду на наведене, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

23.07.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач останній, що дійсно ТОВ «АЛАЙ» в 2018 році ГУ ДФС у м. Києві Наказом .№17096 від 19.11.2018 року призначено документальну планову виїзну перевірку за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року. Відповідно до п.1 Наказу від 19.11.2018 року тривалість перевірки 10 робочих днів, яка розпочинається 30.11.2018 року і відповідно закінчується 13.12.2018 року. Жодних інших наказів ГУ ДФС у м. Києві в період з 30.11.2018 року по 13.12.2018 року як то про продовження строків проведення перевірки та/або зупинення строків проведення перевірки та/або перенесення строків проведення перевірки, позивач не отримував.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 82.1 ст. 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у ст. 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у ст. 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів. Так, відповідач у відзиві зазначає, що: «у відповідь на вищезазначені повідомлення, з урахуванням положень п. 44.5 ст. 44 ПК України, згідно Наказу ГУ ДФС у м. Києві від 19.12.2018 р. №18387 «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АЛАЙ» (код 35648326)» ... з 19.12.2018 р. було надано термін для відновлення втрачених документів в межах 90 календарних днів...». Проте, з урахуванням змісту п. 82.1 ст. 82 ПК України, позивач стверджує, що відповідач мав право проводити перевірку або виносити наказ про перенесення терміну проведення перевірки виключно до 13.12.2018 р., а після настання зазначеної дати оформити результати перевірки в порядку передбаченому ст. 86 ПК України.

Також позивач вказує, що положеннями п. 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення. Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку. Отже, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку протиправності дій щодо проведення перевірки, прийнятий за результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Визнання протиправними дій щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АЛАЙ» податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року, валютного за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року та іншого законодавства за відповідний період є предметом судового розгляду по справі № 640/4895/19 за позовом ТОВ «АЛАЙ» до Головного управління ДФС у м. Києві.

23.07.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №640/4895/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 року зупинено провадження у справі №640/10526/19 до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №640/4895/19.

12.08.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про поновлення провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, матеріали адміністративної справи № 640/10526/19 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року, справа № 640/10526/19 передана судді Лебедєвій Г.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнято до провадження справу № 640/10526/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; поновлено провадження у справі № 640/10526/19; ухвалено розгляд справи розпочати спочатку; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.05.2025 року; в порядку процесуального правонаступництва допущено заміну відповідача у цій справі з Головного управління ДФС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04665).

23.04.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву зміст якого аналогічний змісту відзиву який подався 02.07.20219 року до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В підготовче судове засідання, призначене на 13.05.2025 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Суд відклав підготовче засідання на 10.06.2025 року.

В підготовче засідання, призначене на 10.06.2025 року, з`явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з зайнятістю в іншій справі.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання; закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 01.07.2025 року.

В судове засідання, призначене на 01.07.2024 року, з`явилися представники сторін.

В судовому засідання представник позивача заявив клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, для надання можливості позивачу надати додаткові докази та пояснення.

Представник відповідача заперечував проти вказаного клопотання.

Суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 01.07.2025 року, відмови у задоволенні клопотання представника позивача про повернення на стадію підготовчого провадження.

У вступному слові представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у вступному слові заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиву на позовну заяву.

Суд в судовому засіданні з`ясував думку представників учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 01.07.2025 року, клопотання представників учасників справи задовольнив та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

19.11.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ № 17096 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай», яким наказано провести документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» з 30.11.2018 року по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести з метою дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 рік, валютного за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 рік, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 рік (далі - наказ № 17096).

19.11.2018 року контролюючим органом вручено генеральному директору ТОВ «Алай» повідомлення №549/26-15-14-01-03, наказ №17096.

29.11.2018 року до ГУ ДФС у м. Києві надійшло звернення ТОВ «Алай» вих. № 137 від 28.11.2018 року з проханням відкласти терміни перевірки до моменту виходу на роботу посадових осіб підприємства.

Судом встановлено, що 30.11.2018 року, 03.12.2018 року та 04.12.2018 року з метою здійснення перевірки та ознайомлення посадових осіб з направленнями контролюючим органом було здійснено виїзди на податкову та фактичну адресу та встановлено, що посадові особи не знаходяться за місцем знаходження підприємства, про було складено акт від 30.11.2018 року №2196/26-15-14-01-03, акт від 03.12.2018 року №2204/26-15-14-01-03, акт від 05.12.2018 року №2206/26-15-14-01-03.

05.12.2018 року до контролюючого органу надійшло повідомлення від позивача про втрату бухгалтерської документації та перенесення строків початку проведення перевірки.

Наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 19.12.2019 року №18387 «Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» наказано перенести термін проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» з 19.12.2018 року до дати відновлення та надання документів у межах термінів визначених пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України (кінцева дата відновлення документів - 18.03.2019 року).

Вказаний наказ отримано директором ТОВ «Алай» 19.12.2018 року.

Між тим, як повідомлено контролюючим органом, за відсутності повідомлень контролюючого органу від суб`єкта перевірки щодо відновлення втрачених документів, за сплином кінцевого терміну передбаченого положеннями п. 44.5 ст. 44 ПК України та наказом №18387, 19.03.2019 року було здійснено виїзд на фактичну адресу ТОВ «АЛАЙ» вручено направлення від 29.11.2018 року №2006/26-15-14-01-03 (ГДРІ Запорожан Р.В.), №2007/26-15-14-01-03 (ГДРІ Порхач Л.В.), №2981/26-15-14-03-04 (ГДРІ Костенко О.В.) та від 05.12.2018 року №3450/26-15-14-06- 05 (ГДРІ Дерун А.А.) директору ТОВ «Алай» особисто під підпис 19.03.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень від 29.11.2018 року №2007/26-15-14-01-03, №2006/26-15-14-01-03, №3450/26-15-14-06-05, №2981/26-15-14-03-01, № 555/26-15-42-08 та від 30.11.2018 №7878/26-15-14-09 виданих Головним управлінням ДФС у м. Києві, головним державним ревізором - інспектором, радником податкової та митної справи 3 рангу відділу перевірок у сфері машинобудування управління аудиту у сфері матеріального виробництва Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Порхач Лілією Вікторівною, головним державним ревізором - інспектором, радником податкової та митної справи 3 рангу - відділу перевірок у сфері машинобудування управління аудиту у сфері матеріального виробництва Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Запорожан Русланою Володимирівною, головний державний ревізором - інспектором, радником податкової та митної справи 3 рангу відділу перевірок юридичних осіб з податку на доходи фізичних осіб та сплати єдиного внеску управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Олійник Оксаною Валеріївною, головним державним ревізором - інспектором, радником податкової та митної справи 3 рангу, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за місцевими, ресурсними податками та податковими платежами управління аудиту окремих об`єктів та категорій платників ГУ ДФС у м. Киев Костенко Оленою Василівною, головним державним ревізором-інспектором, радником податкової та митної справи З рангу, відділу перевірок ЗЕД у сфері матеріального виробництва управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Дерун Антоніною Анатоліївною, головним державним ревізором-інспектором, радником податкової та митної справи 3 рангу, відділу контролю за розрахунковими операціями Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Волинець Миколою Володимировичем, відповідно до ст. ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ, Кодекс), на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єкта господарювання на 2018 рік, згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві, від 19.11.2018 №17096, проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАЙ», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Перевірка проводилася з 19.03.2019 року по 08.04.2019 року.

Термін перевірки продовжувався з 29.03.2019 року по 08.04.2019 року на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 29.03.2019 року № 3873 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай».

В ході проведення перевірки, ГУ ДФС у місті Києві сформовано наступні запити: №1 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №2 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №3 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №53926/10/26-15-14-01-06 від 25.03.2019 року (про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) (направлено поштою); №1 про надання документів (копій документів) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №4 про надання документів (копій документів)) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №5 про надання документів (копій документів) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №6 про надання документів (копій документів) від 01.04.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 01.04.2019 року); №59836/10/26-15-14-01-06 від 01.04.2019 року (про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)); №7 про надання документів (копій документів) від 08.04.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 07.04.2019 року).

Посадовими особами у визначений запитами термін, про що відповідачем було складено акти про ненадання документів, а саме: від 22.03.2019 року акт №456/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 26.03.2019 року №480/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 28.03.2019 року №499/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 29.03.2019 року №500/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 01.04.2019 року №504/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 08.04.2019 року №534/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 02.04.2019 року №511/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 03.04.2019 року №513/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 04.04.2019 року №522/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 05.04.2019 року №526/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації.

Протягом проведення перевірки заяв-повідомлень від ТОВ «АЛАЙ» про втрату бухгалтерської документації до контролюючого органу не подавалося.

При проведенні перевірки ТОВ «АЛАЙ» було використано наступні документи: податкові декларації з податку на прибуток з додатками; податкові декларації з податку на додану вартість з додатками; реєстр отриманих та виданих податкових накладних ТОВ "АЛАЙ" за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 року; звіти про фінансові результати суб`єкта малого підприємництва Форма № 2 м.

При перевірці ТОВ "АЛАЙ" також використовувались наступні комп`ютерні автоматизовані інформаційні системи: ІС «Податковий блок», «Єдиний реєстр податкових накладних» тощо.

За результатами перевірки податковим органом був складений Акт №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» (код 35648326) тел.: 531-98-19, e-mail:ІНФОРМАЦІЯ_1#1 податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.09.2018 та іншого законодавства за відповідний період» (далі по тексту - Акт № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року).

Відповідно до висновків № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, перевіркою встановлено порушення ТОВ «АЛАЙ» :

1. п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 19 576 463 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 2 574162 грн., за 2016 рік в сумі 4 580 457 грн., за 2017 рік в сумі 7 237 490 грн., за три квартали 2018 року в сумі 5 184 354 грн.;

2.п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, щодо ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

3. п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині порушення граничних термінів сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 24942,46 грн.;

4. п.44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.198.2 п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V1 (із змінами та доповненнями), пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-X1V «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 20 628 512 грн., в т.ч. по періодах: за січень 2015 на суму 134 608 грн., за лютий 2015, на суму 251 490 грн., за березень 2015 на суму 1 81 076 грн., за квітень 2015 на суму 187 826 грн., за травень 2015 на суму 148 708 грн., за червень 2015 на суму 148 518 грн., за липень 2015 на суму 132 901 грн., за серпень 2015 на суму 245 183 грн., за вересень 2015 на суму 240 003 грн., за жовтень 2015 на суму 247 839 грн., за листопад 2015 на суму 327 765 грн., за грудень 2015 на суму 273 121 грн., за січень 2016 на суму 111 082 грн., за лютий 2016 на суму 187 567 грн., за березень 2016 на суму 288 393 грн., за квітень 2016 на суму 227 659 грн., за травень 2016 на суму 544 948 грн., за червень 2016 на суму 362 800 грн., за липень 2016 на суму 456 359 грн., за серпень 2016 на суму 545 808 грн., за вересень 2016 на суму 633 166 грн., за жовтень 2016 на суму 595 181 грн., за листопад 2016 на суму 664 707 грн., за грудень 2016 на суму 673 215 грн., за січень 2017 на суму 472 889 грн., за лютий 2017 на суму 359 017 грн., за березень 2017 на суму 508 587 грн., за квітень 2017 на суму 470 433 грн., за травень 2017 на суму 752 826 грн., за червень 201 7 на суму 434 921 грн., за липень 2017 на суму 918 008 грн., за серпень 2017 на суму 1 031 934 грн., за вересень 2017 на суму 685 025 грн., за жовтень 2017 на суму 792 786 грн., за грудень 2017 на суму 693 184 грн., за січень 2018 на суму 496 563 грн.,за лютий 2018 на суму 458 182 грн., за березень 2018 на суму 537 853 грн., за квітень 2018 на суму 462 907 грн., за травень 2018 на суму 593 951 грн., за червень 2018 на суму 626 082 грн., за липень 2018 на суму 769 611 грн., за серпень 2018 на суму 827 117 грн., за вересень 2018 на суму 926 713 грн.;

5. п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині порушення граничних термінів сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 908,10грн.;

6. п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині порушення граничних термінів сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 24 942,45 грн.

7. п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в ЄДРПН з перевищенням граничного терміну реєстрації;

8. ст. 1 Закону України від 23.09.94 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «АЛАЙ» на суму 59933,48 дол.СІІІА (еквів. 1618203,96 грн.).

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №0106 від 11.05.2019 року форми «ПС», відповідно до якого встановлено порушення п. 44.6 ст.44. п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України та на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн.;

- № від 11.05.2019 року форми «С», відповідно до якого встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно з ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньо економічної діяльності в розмірі 646261,43 грн.;

- №0106 від 11.05.201 року форми «Р», відповідно до якого встановлено порушення-п.44.1 ст. 44. п. 185.1 ст. 185. п. 188.1 ст. 188. п.198.2 п. 198.3. п. 198.6 ст. 198. а. 201.1. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХIV«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та застосовано штрафні (фінансові санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та у зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54. пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пункту 57.3 статті 57, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14060100, на суму 21903040,00 грн. (17522432,00 грн. за основним платежем та 4380608,00 грн. за штрафними санкціями);

- №0106 від 11.05.2019 року форми «Р», відповідно до якого встановлено порушення-п.44.1 ст. 44., пп. 134.1.1 п 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та у зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54. пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пункту 57.3 статті 57, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств, код платежу 11021000, на суму 21252876,00 грн. (17002301,00 грн. за основним платежем та 4250575,00 грн. за штрафними санкціями);

- № від 11.05.2019 року форми «Ш», відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 9, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 605,40 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 60 грн. 54 коп.;

- № від 11.05.2019 року форми «Ш», відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 32 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 24942,45 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 4988 грн. 49 коп.;

- № від 11.05.2019 року форми «Ш» відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 55 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 302,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 60 грн. 54 коп.;

- № від 11.05.2019 року форми «Н», відповідно до якого порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120.1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 5 182 грн. 21 коп. та застосовано штраф в розмірі 10 % у сумі 518 грн. 22 коп., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 426 грн. 20 коп., застосовано штраф в розмірі 20 % у сумі 85 грн. 24 коп. (загальна сума штрафу 603 грн.46 коп.).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Також судом встановлено, що позивачем було подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнати протиправними дії по проведенню документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 рік (справа № 640/4895/19).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2020 року у справі № 640/4895/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із положеннями підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна планова перевірка, в контексті положень пункту 77.1 статті 77 ПК України, повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно із пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 82.1 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Згідно із пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Між тим, у відповідності до пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

В обґрунтування позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, ТОВ «Алай» посилається на положення п. 81.1 ст. 81 ПК України та вказує про відсутність прийнятого відповідачем розпорядчого акту протягом періоду з 30.11.2018 року по 13.12.2018 рік, з огляду на що вважає відсутніми правові підстави для здійснення документальної планової виїзної перевірки з 19.03.2019 року, та в подальшому прийняття оскаржуваних рішень.

Відповіді на ці питання було надано в ході розгляду справи № 640/4895/19 за позовом ТОВ «Алай» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій по проведенню документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 рік (справа № 640/4895/19).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2020 року у справі № 640/4895/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судом у справі №640/4895/19 визнано необґрунтованими доводи позивача щодо неправомірності призначення документальної планової виїзної перевірки і подальшого перенесення строків її проведення у зв`язку із втратою ним первинних бухгалтерських документів, оскільки в матеріалах справи міститься повідомлення ТОВ «Алай» про втрату первинних документів, яке надійшло до контролюючого органу 05.12.2018 року, тоді як наказ щодо перенесення строків здійснення документальної планової виїзної перевірки позивача, у зв`язку із втратою ним первинних документів прийнято 19.12.2018 року.

Суд зауважив, що наказ від 19.12.2018 року дійсно прийнято за межами строків проведення перевірки, визначених наказом №17096 (13.12.2018 року), однак відповідне повідомлення ТОВ «Алай» надійшло до ГУ ДФС у м. Києві 05.12.2018 року, тобто, в межах строку проведення перевірки, визначених наказом №17096.

Однак, норми ПК України не встановлюють строків прийняття контролюючим органом рішення про перенесення/не перенесення строків здійснення документальної перевірки платника податків, у разі надходження повідомлення від останнього про втрату первинних документів.

Суд визнав доводи ТОВ «Алай» щодо неправомірного початку перевірки з 19.03.2019 року безпідставними.

При цьому, суд наголосив, що строк на відновлення втрачених документів ТОВ "Алай" сплив 18.03.2019 року, з урахуванням положень пункту 44.5 статті 44 ПК України, а відтак початок здійснення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки з 19.03.2019 року є правомірним.

Окрім цього, наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 19.12.2019 року №18387 "Про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алай"" в судовому порядку не скасований.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено обставини вручення Товариству з обмеженою відповідальністю «Алай» наказу №17096 від 19.11.2018 року, направлення на перевірку від 29.11.2018 року №2007/26-15-14-01-03, направлення на перевірку від 29.11.2018 року №2006/26-15-14-01-03, направлення на перевірку від 29.11.2018 року №2981/26-15-14-03-04 та направлення на перевірку від 05.12.2018 року №3450/26-15-14-06-05, наказу від 19.12.2019 року №18387, наказу №3873.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що норми ПК України не встановлюють обов`язок контролюючого органу, за наслідком спливу терміну на який перенесено строк документальної перевірки платника податків, приймати потворно наказ на її здійснення.

Водночас, в матеріалах справи наявний наказ №3873 про продовження строків здійснення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Алай" на 5 робочих днів з 02.04.2019 року по дату завершення перевірки.

Таким чином, суд у справі № 640/4895/19 дійшов висновку, що відповідачем не було допущено порушень положень пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Жодних інших доводів та доказів на підтвердження протиправності оскаржуваних рішень, позивачем до суду надано не було.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 року форми «Р», суд зазначає таке.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 року форми «Р», відповідно до якого встановлено порушення-п.44.1 ст. 44., пп. 134.1.1 п 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та у зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54. пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пункту 57.3 статті 57, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств, код платежу 11021000, на суму 21252876,00 грн. (17002301,00 грн. за основним платежем та 4250575,00 грн. за штрафними санкціями).

Судом встановлено, що перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування, за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено їх завищення на загальну суму 109 750 600 грн., в тому числі по періодах: за 2015 рік на суму 14 818 900 грн., за 2016 рік на суму 25 839 200 грн., за 2017 рік на суму 40 260 300 грн., за три квартали 2018 року на суму 28 832 200 грн.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Кодексу).

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті (пункт 44.1 статті 44 Кодексу).

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт 44.6 статті 44 Кодексу).

Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Кодексу контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (пункт 85.2 статті 85 Кодексу).

Отже, платник податків зобов`язаний надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки посадовим (службовим) особам контролюючих органів, які проводять перевірку.

В ході перевірки посадовим особам ТОВ «АЛАЙ» було вручено запити щодо надання бухгалтерських документів, а саме: запит № 1 від 19.03.2019, запит № 2 від 19.03.2019, запит № 3 від 19.03.2019, запит № 4 від 26.03.2019, запит № 5 від 26.03.2019, запит № 1 від 26.03.2019, запит № 6 від 01.04.2019, запит № 7 від 08.04.2019 та направлено на податкову адресу: 03134 м. Київ вул.Миру, буд. 19-У (копії на адресу: 03061, м. Київ, пр-т Відрадний буд. 95 (літера А)) запити від 25.03.2019 №53926/10/26-15-14-01-06 та від 01.04.2019 №59836/10/26-15-14-01-06.

Посадовими особами в визначені в запитах терміни первинні документи та регістри аналітичного та синтетичного обліку до перевірки не були надані, про що було складено акти ненадання документів.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням ТОВ «АЛАЙ» первиних документів, регістрів аналітичного та синтетичного обліку не неможливо підтвердити формування витратної частини задекларованих сум у податковій звітності за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 року.

Станом на останній день перевірки ТОВ «АЛАЙ» не було надано ні документів, ні регістрів аналітичного та синтетичного обліку за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, а саме:

1. регістри аналітичного та синтетичного обліку по всім субрахункам балансових рахунків 10, 13, 14, 18, 20, 22, 23, 28, 30, 31, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 44, 48, 50, 51, 60, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 70, 71, 74, 79, 83, 90, 91, 92, 93, 94, 95 та інших;

2. накази про облікову політику підприємства;

3. ліцензії, дозволи, патенти, проектно-кошторисні документи та/або інші дозвільні документи;

4. первинні документи: акти виконаних робіт (наданих послуг), акти приймання передачі, видаткові накладні, податкові накладні, акти списання (вибування) ТМЦ, акти інвентаризації, звіти про виконані роботи (послуги) тощо;

5. товарно-супровідні документи: товарно-транспортні накладні, шляхові листи, сертифікати якості та/або відповідності тощо;

6. договори купівлі-продажу (виконання робіт, послуг), додатки та додаткові угоди до них;

7. інші документи та/або матеріали які не ввійшли до переліку але мають істотне значення для оцінки фінансово-господарської діяльності ТОВ «АЛАЙ».

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що ТОВ «АЛАЙ» не надано до перевірки первинних бухгалтерських та податкових документів та відповідно п. 44.6 ст. 44 Кодексу не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 134 Кодексу: об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування, згідно п. 135.1 ст. 135 Кодексу, є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пп.134.1.1. п.134.1. ст.134 Кодексу, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування ( пункт 44.2 статті 44 Кодексу).

Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон України №996-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону України №996-ХІV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 2, 3 Закону України №996-ХІV, цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України №996-ХІV, нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Відповідно до ст. 8 Закону України №996-ХІV, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або підприємством, суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством). Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Статтею 9 Закону України №996-ХІV, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Таким чином, обов`язок з ведення бухгалтерського та фінансового обліку, в тому числі щодо збереження первинних документів на підтвердження вчинених підприємством господарських операції покладається на керівника та/або бухгалтера підприємства.

Згідно пункту 1 статті 11 розділу IV Закону України №996-ХІV, підприємство на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Виходячи з вищенаведеного, у зв`язку з ненаданням до перевірки регістрів бухгалтерського обліку, неможливо було дослідити формування показників фінансової звітності.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств та звітах про фінансові результати за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено, що ТОВ «АЛАЙ» задекларовано усього різниць, на які збільшується фінансовий результат у загальній сумі 4107926 грн. та усього різниць, на які зменшується фінансовий результат у загальній сумі 3507598 грн.

Оскільки первинні документи до перевірки не надано, не можливо підтвердити правильність визначення та повноту формування різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України підприємства, їх зв`язок з господарською діяльністю підприємства.

Таким чином, відповідно до висновків перевірки № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року встановлено порушення ТОВ «АЛАЙ»: п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 19 576 463 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 2 574162 грн., за 2016 рік в сумі 4 580 457 грн., за 2017 рік в сумі 7 237 490 грн., за три квартали 2018 року в сумі 5 184 354 грн.

Слід зазначити, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови (пункт 85.6 статті 85).

Відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Таким чином, ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.

Аналогічне правозастосування викладено у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 28.10.2021 у справі №802/880/18-а, від 06.09.2022 у праві №640/772/21, від 14.12.2022 у справі № 640/637/19, від 07.02.2023 у справі №640/9880/19.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки ГУ ДФС у місті Києві сформовано наступні запити: №1 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №2 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №3 про надання документів (копій документів) від 19.03.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 19.03.2019 року); №53926/10/26-15-14-01-06 від 25.03.2019 року (про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) (направлено поштою); №1 про надання документів (копій документів) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №4 про надання документів (копій документів)) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №5 про надання документів (копій документів) від 26.03.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 26.03.2019 року); №6 про надання документів (копій документів) від 01.04.2019 року (отримано генеральним директором ТОВ «Алай» 01.04.2019 року); №59836/10/26-15-14-01-06 від 01.04.2019 року (про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)); №7 про надання документів (копій документів) від 08.04.2019 року (отримано головним бухгалтером ТОВ «Алай» 07.04.2019 року).

Посадовими особами, у визначений запитами термін, про що відповідачем було складено акти про ненадання документів, а саме: від 22.03.2019 року акт №456/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 26.03.2019 року №480/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 28.03.2019 року №499/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 29.03.2019 року №500/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 01.04.2019 року №504/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 08.04.2019 року №534/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 02.04.2019 року №511/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 03.04.2019 року №513/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; акт від 04.04.2019 року №522/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації; від 05.04.2019 року №526/26-15-14-01-06/35648326 про ненадання або надання не в повному обсязі документів (її копій), пояснень, довідок та інформації.

Протягом проведення перевірки заяв-повідомлень від ТОВ «АЛАЙ» про втрату бухгалтерської документації до контролюючого органу не подавалося.

Крім того, позивач не скористався і своїм правом передбаченим абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового Кодексу України надати протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум та визнати ці суми не підтвердженими документально.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

При вирішенні адміністративних спорів необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків неправомірно сформовано дані податкового обліку, такий платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем під час розгляду справи не доведено правомірності сформованих даних податкового обліку.

Не спростовано позивачем і доводи контролюючого органу, які підтверджено відповідними доказами (акт перевірки, акт про ненадання документів), щодо ненадання позивачем первинних документів до перевірки.

Не вбачається також і того, що позивач скористався своїм правом передбаченим пунктом 44.7 статті 44 Податкового кодексу України та подав контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення на акт перевірки та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені ним у фінансовій (податковій) звітності.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано проведено перевірку позивача, за висновками якої Підприємством допущено порушення вимог законодавства з огляду на не підтвердження даних податкового обліку первинними документами, що свідчить про правомірність прийняття оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0106 від 11.05.201 року форми «Р», суд зазначає наступне.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.201 року форми «Р», відповідно до якого встановлено порушення-п.44.1 ст. 44. п. 185.1 ст. 185. п. 188.1 ст. 188. п.198.2 п. 198.3. п. 198.6 ст. 198. а. 201.1. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХIV«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та застосовано штрафні (фінансові санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та у зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54. пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пункту 57.3 статті 57, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14060100, на суму 21903040,00 грн. (17522432,00 грн. за основним платежем та 4380608,00 грн. за штрафними санкціями).

Судом встановлено, що за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 ТОВ «АЛАЙ» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 19 882 374 гривень.

Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено його завищення всього у сумі 18 502 021 грн., в т.ч. по періодах: за січень 2015 на суму 158 317 грн., за лютий 2015 на суму 181 858 грн., за березень 2015 на суму 232 827 грн., за квітень 2015 на суму 155 373 грн., за травень 2015 на суму 137 922 грн., за червень 2015 на суму 63 381 грн., за липень 2015 на суму 187 877 грн., за серпень 2015 на суму 177 418 грн., за жовтень 2015 на суму 159 893 грн., за листопад 2015 на суму 200 366 грн., за грудень 2015 на суму 269 735 грн., за січень 2016 на суму 152 533 грн., за лютий 2016 на суму 215 616 грн., за березень 2016 на суму 301 324 грн., за квітень 2016 на суму 189 625 грн., за травень 2016 на суму 410 873 грн., за червень 2016 на суму 380 151 грн., за липень 2016 на суму 448 513 грн., за серпень 2016 на суму 435 854 грн., за вересень 2016 на суму 661 707 грн., за жовтень 2016 на суму 570 589 грн., за листопад 2016 на суму 504 227 грн., за грудень 2016 на суму 645 091 грн., за січень 2017 на суму 371 004 грн., за лютий 2017 на суму 358 416 грн., за березень 2017 на суму 449 046 грн., за квітень 2017 на суму 325 841 грн., за травень 2017 на суму 626 088 грн., за червень 2017 на суму 305 809 грн., за липень 2017 на суму 836 251 грн., за серпень 2017 на суму 1 028 939 грн., за вересень 2017 на суму 642 438 грн., за жовтень 2017 на суму 363 681 грн., за грудень 2017 на суму 827 740 грн., за січень 2018 на суму 565 370 грн.,за лютий 2018 на суму 588 543 грн., за березень 2018 на суму 553 253 грн., за квітень 2018 на суму 418 083 грн., за травень 2018 на суму 543 626 грн., за червень 2018 на суму 421 509 грн., за липень 2018 на суму 723 283 грн., за серпень 2018 на суму 617 069 грн., за вересень 2018 на суму 741 891 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 - 16.3) за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено:

1) Відображений показник у рядку 17 колонці Б Декларацій «Усього податкового кредиту» за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 у загальній сумі 18 502 021 грн., неможливо підтвердити, дослідити своєчасність та правомірність його формування, неможливо встановити його зв`язок з господарською діяльністю підприємства, що детально описано нижче за текстом та в п.3.1.1.1 даного акту.

Станом на останній день перевірки ТОВ «АЛАЙ» не було надано ні документів, ні регістрів аналітичного та синтетичного обліку за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, а саме:

1. регістри аналітичного та синтетичного обліку по всім субрахункам балансових рахунків 10, 13, 14, 18, 20, 22, 23, 28, 30, 31, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 44, 48, 50, 51, 60, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 70, 71, 74, 79, 83, 90, 91, 92, 93, 94, 95 та інших;

2. накази про облікову політику підприємства;

3. ліцензії, дозволи, патенти, проектно-кошторисні документи та/або інші дозвільні документи;

4. первинні документи: акти виконаних робіт (наданих послуг), акти приймання передачі, видаткові накладні, податкові накладні, акти списання (вибування) ТМЦ, акти інвентаризації, звіти про виконані роботи (послуги) тощо;

5. товарно-супровідні документи: товарно-транспортні накладні, шляхові листи, сертифікати якості та/або відповідності тощо;

6. договори купівлі-продажу (виконання робіт, послуг), додатки та додаткові угоди до них;

7. інші документи та/або матеріали які не ввійшли до переліку але мають істотне значення для оцінки фінансово-господарської діяльності ТОВ «АЛАЙ».

Крім того, в ході перевірки встановлено взаємовідносини з контрагентами-постачальниками, що мають ознаки «фіктивності», а саме:

ТОВ «Інгвар Інженірінг», код 40761391 виявлено як СФП 03.01.2017 та внесено до бази ІС «Податковий блок» реєстр облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва (СФП), відповідно до якої в рамках к/п №0000053, допитано гр. ОСОБА_2 , яка повідомила про реєстрацію підприємства без її відома, згоди та без мети зайняття фінансово-господарською діяльністю.

ТОВ «Інгвар Інженірінг» не подавало до податкового органу:

- баланс (Звіт про фінансовий стан) за 2016 рік та за 2017 рік, у зв`язку з чим відсутня будь-яка інформація щодо наявності у підприємства основних засобів, виробничих запасів, тощо;

- звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) (форма Д4) за 2016-2017 роки;

- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за 2016-2017 роки;

- Декларації з податку на прибуток за 2016-2017 роки;

- інформацію щодо земельних ресурсів.

Товариством подано лише податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року.

В ході аналізу наявної інформації по ТОВ «Інгвар Інженірінг» не встановлено власного або орендованого обладнання, технічного персоналу, наявність якого обумовлюється не лише специфікою обумовлених операцій, а також не встановлено наявності у ТОВ «Інгвар Інженірінг» залучених інших підприємств для виконання ремонтних робіт.

В ході аналізу даних ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних у ТОВ «Інгвар Інженірінг» не встановлено придбання будь-яких ремонтних робіт, в тому числі реалізованих на адресу ТОВ «АЛАЙ» та встановлено реалізацію різнопланових послуг та товару (кабеля, датчики, дизайн макетів, проведення фото сесії, послуга з друку, порізки, збирання та пакування, цвяхи, монтаж трас каналізації, транспортні послуги та інш.).

ТОВ «Беззаперечний Лідер», код 40239351 (стара назва ТОВ «МВК Груп») виявлено як СФП 13.10.2017 та внесено до бази ІС «Податковий блок» реєстр облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва (СФП), відповідно до якої в рамках кримінального провадження, допитано гр. ОСОБА_3 , який надав покази про непричетність до реєстрації та діяльності підприємства.

Дата реєстрації платником ПДВ: 01.03.2016, свідоцтво платника ПДВ анульовано 12.06.2018, причина анулювання - відсутність поставок та ненадання декларацій.

Згідно поданого до ДФС фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2016 рік від 22.02.2017 № відсутня інформація щодо основних засобів, виробничих запасів, готової продукції, інших необоротних активів.

Згідно поданого до ДФС розрахуноку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за 4 квартал 2016 року від 21.01.2017 № у штаті працювало 3 особи.

Згідно поданої звітності, ТОВ «Беззаперечний Лідер» не є платником місцевих податків та зборів.

Остання подана товариством декларація з податку на додану вартість до податкового органу за квітень 2017 року.

Тобто, за результатами аналізу баз даних ДФС по ТОВ «Беззаперечний Лідер» встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні офісні, складські та виробничі приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, а також встановлена незначна кількість трудових ресурсів (3 особи).

В ході аналізу даних ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних у ТОВ «Беззаперечний Лідер» не встановлено придбання товару, в тому числі реалізованого на адресу ТОВ «АЛАЙ» та встановлено реалізацію різнопланових послуг та товару (витяжки, винні шафи, водонагрівачі, пральні машини, надання комплексу рекламних послуг, ручки кулькові, миші дротові та інш.).

Крім того, при аналізі Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що підприємства залучені до ланки постачання товару, що був реалізований на адресу ТОВ «АЛАЙ» є фігурантами кримінальних проваджень з приводу фіктивного підприємництва, а саме:

ТОВ «Улф-Фінанс» (код 41110750): Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 27.07.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України, за фактом створення невстановленими слідством особами суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) серед яких є ТОВ «Улф-Фінанс», код 41110750 (Ухвала від 11.12.2017 № 759/18657/17). Витяг:«Невстановлені слідством особи без мети зайнятості легальною господарської діяльності, зареєстрували і СГД серед яких є ТОВ «Улф-Фінанс», код 41110750 з ознаками «фіктивності» для надання можливості формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки»;

ПП «Автопалац» (код 39053285): Кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме:

- №0000392 від 29.03.2017р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.212, ч.3 ст.209, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України, серед яких є ПП «Автопалац», код 39053285 (Ухвала від 01.11.2017 № 464/7268/17). Витяг: «Досудовим слідством встановлено, у 2016-2017 роках, з метою прикриття незаконної діяльності, пов`язаної із наданням послуг по мінімізації податкових зобов`язань та конвертуванням грошових коштів, пособництві в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах, невстановленими особами створено та придбано ряд суб`єктів господарської діяльності з ознаками «фіктивності», серед якиї є ПП "Автопалац" ()»;

- №0003128 від 03.10.2017р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України, серед яких є ПП «Автопалац», код 39053285 (Ухвала від 14.02.2018 № 757/4213/18-К). Витяг: «В ході досудового розслідування отримано дані, що можуть свідчити про створення та реєстрацію на підставних та опосередкованих осіб наступних суб`єктів підприємницької діяльності серед яких є ПП «Автопалац», код 39053285, які використовуються організованою групою осіб з метою надання послуг реальному сектору економіки з мінімізації податкових платежів, формування «штучного» податкового кредиту для підприємств експортерів продукції, в результаті чого останні отримують безпідставне право на бюджетне відшкодування, а також надання послуг щодо незаконної конвертації у готівку грошових коштів з послідуючою їх легалізацією. Також, аналізом фінансово-господарської діяльності вищезазначених підприємств та підприємств задіяних в схемах з протиправного ввезення на територію України бувших у вжитку транспортних засобів викрито міжрегіональну схему формування «штучного» податкового кредиту для підприємств реального сектору економіки»;

ТОВ «Укр Буд Арін», код 40306946 (стара назва ТОВ «Буд Старс»): Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 01.02.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 КК України, серед яких є ТОВ «Буд Старс», код 40306946 (Ухвала від 20.03.2018 № 757/9900/18-К). Витяг: «В ході досудового розслідування встановлено, що підприємства транзитно - конвертаційної групи серед яких є ТОВ "Буд Старс" (код 40306946) створені з метою надання послуг з мінімізації податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету, тобто своїми діями в період 2016-2017рр. сприяли умисному ухиленню від сплати податків реально діючим суб`єктам господарювання».

Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону №996, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У відповідності до статті 4 Закону №996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких основних принципах:

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів (пункт 6 статті 8 Закону № 996).

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення №88) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства (підпункт 2.5 пункту 2 Положення).

Відповідно до підпункту 2.13 пункту 2 Положення керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників (підпункт 2.15 пункту 2 Положення).

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення (підпункт 2.16 пункту 2 Положення).

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ від 02.12.2010 №2755-VI, в редакції що діяла станом на 20.02.2015 - платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Порядок нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість регулюється Кодексом.

Згідно п.185.1 ст.185 ПКУ - об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів (послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно п.188.1 ст.188 ПКУ база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів і збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв`язку).

Пунктом 198.3 статті 198 ПКУ передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 ПКУ, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПКУ, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПКУ.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до ПКУ.

Пунктом 201.10 статті 201 ПКУ передбачено, що порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Слід зазначити, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість та податку на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг)) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадку, коли для цілей оподаткування операції враховані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або відображені операції, не зумовлені розумними економічними або іншими причинами.

Таким чином, окрім формальних вимог щодо оформлення господарської операції, умовою визнання податкової вигоди платника є прояв платником належного ступеня обережності при виборі контрагента. Наведене передбачає встановлення обставин щодо укладення та виконання договору з контрагентом у світлі реальності господарської операції. При цьому реальність господарської операції визначається не лише фактичною наявністю та рухом активу, але й реальністю виконання операції саме конкретним контрагентом, тобто наявністю прямого зв`язку з певним постачальником. Платник, який не забезпечив документальне підтвердження відомостей та обґрунтованість вимог, на підставі яких він претендує на податковий кредит та витрати, несе ризик несприятливих наслідків своєї бездіяльності у вигляді можливого позбавлення права на податкову вигоду.

У той же час податковою перевіркою встановлено, що керівники зазначених постачальників не підписували первинних документів від імені очолюваних ними юридичних осіб (що засвідчено й висновками спеціалістів) та заперечували свою причетність до їх реєстрації та господарської діяльності. Крім того, під час здійснення контрольно-перевірочних заходів податковою інспекцією встановлено обставини відносно спірних контрагентів, які свідчать про неможливість здійснення ними господарської діяльності, а саме - не перебування за місцезнаходженням, фактична відсутність власних або орендованих основних фондів, транспорту та працівників, а також витрат, супутніх господарській діяльності (на виплату заробітної плати, сплату податків, оплату орендованих основних засобів та транспорту, комунальних платежів тощо).

В силу чинного законодавства обов`язок підтвердити правомірність податкового кредиту та витрат первинними документами покладений на платника - покупця, позаяк саме він є суб`єктом, що обчислює кінцеву суму податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету. При цьому документи, які обґрунтовують витрати та податковий кредит, повинні відображати достовірну інформацію.

Платником не подано доказів про перевірку ділової репутації контрагентів, не наведено фактів про обставини укладення та виконання договорів.

Підписуючи договори та одержуючи від названих постачальників податкові накладні та інші первинні документи, позивач знав, що на підставі цих документів ним будуть формуватися дані податкового обліку, а тому повинен був пересвідчитися у тому, що ці документи підписані уповноваженими представниками та містять достовірні відомості.

Виходячи з вищевикладеного, в ході перевірки не надано документів які б підтвердили факти використання придбаних товарів (робіт, послуг) у господарській діяльності ТОВ «АЛАЙ»; встановлено що контрагенти-постачальники ТОВ «АЛАЙ» мають ознаки фіктивності, що підтверджено протоколами допитів свідків постачальників ТОВ «МВК Груп» (код 40239351), ТОВ «Інгвар Інженіринг» (код 40761391); наявність інформації щодо кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ст.205 ККУ (Фіктивне підприємництво), ст.212 ККУ (ухилення від сплати податків), в яких фігурують постачальники ТОВ «Укр-Фінанс» (код 41110750), ПП «Автопалац» (код 39053285), ТОВ «Укр Буд Арін» (код 40306946).

Відповідно, у процесі перевірки встановлені обставини, які у сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про учасників поставок, фактичну неможливість виконання цих поставок та робіт саме задекларованими контрагентами, спрямованості дій ТОВ «АЛАЙ» на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті.

Таким чином, перевіркою ТОВ «АЛАЙ» встановлено віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість не підтверджених податковими накладними; по операціям зв`язок яких з господарською діяльністю підприємства неможливо встановити; по операціях які не мають за мету ведення господарської діяльності, а вчиненні з метою отримання податкової вигоди шляхом мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, з фіктивними СГД, чим порушено вимоги п.44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.198.2 п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 18 502 021 грн., в т.ч. по періодах: за січень 2015 на суму 158 317 грн., за лютий 2015 на суму 181 858 грн., за березень 2015 на суму 232 827 грн., за квітень 2015 на суму 155 373 грн., за травень 2015 на суму 137 922 грн., за червень 2015 на суму 63 381 грн., за липень 2015 на суму 187 877 грн., за серпень 2015 на суму 177 418 грн., за жовтень 2015 на суму 159 893 грн., за листопад 2015 на суму 200 366 грн., за грудень 2015 на суму 269 735 грн., за січень 2016 на суму 152 533 грн., за лютий 2016 на суму 215 616 грн., за березень 2016 на суму 301 324 грн., за квітень 2016 на суму 189 625 грн., за травень 2016 на суму 410 873 грн., за червень 2016 на суму 380 151 грн., за липень 2016 на суму 448 513 грн., за серпень 2016 на суму 435 854 грн., за вересень 2016 на суму 661 707 грн., за жовтень 2016 на суму 570 589 грн., за листопад 2016 на суму 504 227 грн., за грудень 2016 на суму 645 091 грн., за січень 2017 на суму 371 004 грн.,за лютий 2017 на суму 358 416 грн., за березень 2017 на суму 449 046 грн., за квітень 2017 на суму 325 841 грн., за травень 2017 на суму 626 088 грн., за червень 2017 на суму 305 809 грн., за липень 2017 на суму 836 251 грн., за серпень 2017 на суму 1 028 939 грн., за вересень 2017 на суму 642 438 грн., за жовтень 2017 на суму 363 681 грн., за грудень 2017 на суму 827 740 грн., за січень 2018 на суму 565 370 грн.,за лютий 2018 на суму 588 543 грн., за березень 2018 на суму 553 253 грн., за квітень 2018 на суму 418 083 грн., за травень 2018 на суму 543 626 грн., за червень 2018 на суму 421 509 грн., за липень 2018 на суму 723 283 грн., за серпень 2018 на суму 617 069 грн., за вересень 2018 на суму 741 891 грн.

У періоді вчинення порушення відповідальним за правильність обчислення, своєчасність сплати податків, зборів і додержання законів про оподаткування та іншого законодавства були генеральний директор ОСОБА_4 , та головні бухгалтера, а саме: ОСОБА_5 за період з 01.01.2015 по 24.11.2015 (наказ на звільнення від 24.11.2015 № 114-к); ОСОБА_6 за період з 06.07.2016 по 14.04.2017 (наказ на звільнення від 14.04.2017 № 54-к); ОСОБА_7 за період з 14.04.2017 по день підписання акта перевірки.

Пояснення посадовими особами щодо встановлених порушень не надавались.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб?єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає виключно за умови підтвердження реальності господарської операції та наявності належно оформлених первинних документів і податкової накладної (п. 198.1, 198.6 ПК України).

Як убачається з акта документальної перевірки, контролюючий орган встановив відсутність підтвердження реальності господарських операцій позивача з контрагентами, а саме: руху активів та зміни у майновому стані позивача.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки позивачу було запропоновано надати первинні документи, проте такі документи не були надані. Також у ході розгляду справи в суді позивач не скористався своїм правом подати відповідні докази, які б підтверджували реальність господарських операцій.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що відсутність у платника податків первинних документів та ненадання їх під час перевірки й у судовому процесі свідчить про недоведеність факту здійснення господарських операцій та позбавляє такого платника права на формування витрат і податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 44 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а для підтвердження витрат або формування податкового кредиту необхідні первинні документи та підтвердження реальності господарських операцій.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що позивач не виконав покладених на нього процесуальних та доказових обов`язків, не надавши ні під час перевірки, ні під час судового розгляду документів, які б підтверджували реальність спірних операцій.

Суд також зазначає, що позивач не навів об`єктивних причин неподання первинних документів під час перевірки та не долучив інших належних доказів, які могли б замістити або підтвердити реальність операцій.

Зазначені обставини у сукупності з наданою контролюючим органом інформацією про діяльність контрагентів дають підстави для висновку, що фактичне здійснення господарських операцій між позивачем і зазначеними контрагентами не підтверджується.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами фактичного здійснення господарських операцій, а відтак правові підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Щодо податкового-повідомлення рішення №0106 від 11.05.2019 року форми «ПС», суд зазначає наступне.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 року форми «ПС», відповідно до якого встановлено порушення п. 44.6 ст.44. п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України та на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн.

Як убачається з акту перевірки та не заперечується сторонами, при проведенні перевірки ТОВ «АЛАЙ» не надало оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, чим порушено п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПКУ, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених ПКУ, - тягнуть за собою накладення штрафу.

В ході розгляду справи позивачем не спростовано доводи контролюючого органу, які підтверджено відповідними доказами (акт перевірки, акт про ненадання документів), щодо ненадання позивачем первинних документів до перевірки.

Таким чином, вищевикладене свідчить про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо податкових повідомлень-рішень №, №, № від 11.05.2019 року форми «Ш», суд зазначає таке.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.05.2019 року форми «Ш», відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 9, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 605,40 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 60 грн. 54 коп.;

- № від 11.05.2019 року форми «Ш», відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 32 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 24942,45 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 4988 грн. 49 коп.;

- № від 11.05.2019 року форми «Ш» відповідно до якого на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 55 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 302,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 60 грн. 54 коп.

Як убачається з акту перевірки, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 ТОВ «АЛАЙ» задекларовано податок на прибуток у сумі 40 037 гривень.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено його заниження всього у сумі 19 576 463 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 2 574 162 грн., за 2016 рік в сумі 4 580 457 грн., за 2017 рік в сумі 7 237 490 грн., за три квартали 2018 року в сумі 5 184 354 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в п. 3.1.1.1 розділу 3 акта перевірки.

Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податку на прибуток (за періоди з 01.01.2015) платника податків за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 наведено в додатку 5 до акта перевірки.

Перевіркою дотримання термінів сплати податку на прибуток за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 встановлено, що на порушення п.57.1 ст.57, ст.126 ПКУ ТОВ «АЛАЙ» несвоєчасно було сплачено нараховані суми податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 24 942,45 гривень.

Крім того, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 ТОВ «АЛАЙ» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 2 637 965 гривень та/або податку, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню у сумі 734 855 гривень.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено його заниження всього у сумі 20 628 512 грн., в т.ч. по періодах: за січень 2015 на суму 134 608 грн., за лютий 2015 на суму 251 490 грн., за березень 2015 на суму 181 076 грн., за квітень 2015 на суму 187 826 грн., за травень 2015 на суму 148 708 грн., за червень 2015 на суму 148 518 грн., за липень 2015 на суму 132 901 грн., за серпень 2015 на суму 245 183 грн., за вересень 2015 на суму 240 003 грн., за жовтень 2015 на суму 247 839 грн., за листопад 2015 на суму 327 765 грн., за грудень 2015 на суму 273 121 грн., за січень 2016 на суму 111 082 грн., за лютий 2016 на суму 187 567 грн., за березень 2016 на суму 288 393 грн., за квітень 2016 на суму 227 659 грн., за травень 2016 на суму 544 948 грн., за червень 2016 на суму 362 800 грн., за липень 2016 на суму 456 359 грн., за серпень 2016 на суму 545 808 грн., за вересень 2016 на суму 633 166 грн., за жовтень 2016 на суму 595 181 грн., за листопад 2016 на суму 664 707 грн., за грудень 2016 на суму 673 215 грн., за січень 2017 на суму 472 889 грн.,за лютий 2017 на суму 359 017 грн., за березень 2017 на суму 508 587 грн., за квітень 2017 на суму 470 433 грн., за травень 2017 на суму 752 826 грн., за червень 2017 на суму 434 921 грн., за липень 2017 на суму 918 008 грн., за серпень 2017 на суму 1 031 934 грн., за вересень 2017 на суму 685 025 грн., за жовтень 2017 на суму 792 786 грн., за грудень 2017 на суму 693 184 грн., за січень 2018 на суму 496 563 грн.,за лютий 2018 на суму 458 182 грн., за березень 2018 на суму 537 853 грн., за квітень 2018 на суму 462 907 грн., за травень 2018 на суму 593 951 грн., за червень 2018 на суму 626 082 грн., за липень 2018 на суму 769 611 грн., за серпень 2018 на суму 827 117 грн., за вересень 2018 на суму 926 713 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п. 3.1.2.1, п. 3.1.2.2 розділу III акта перевірки.

Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 наведено в додатку № 9 до акта перевірки.

У періоді, що перевірявся, ТОВ «АЛАЙ» задекларував від`ємне значення податку на додану вартість, яке підлягає бюджетному відшкодуванню у загальній сумі 734 855 гривень, у т.ч. за листопад 2017 року у сумі 734 855 гривень.

У періоді, що перевірявся, ТОВ «АЛАЙ» декларувало від`ємне значення податку на додану вартість у сумі 688 277 гривень, в т.ч. за 2015 рік у сумі 210 386 гривень, за 2016 рік у сумі 128 767 гривень, за за 2017 рік у сумі 134 556 гривень, за 2018 рік у сумі 214 568 гривень, причиною від`ємного значення податку на додану вартість є придбання товару, реалізація яких відбувалась в наступних звітних періодах.

Перевіркою дотримання термінів сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 встановлено, що на порушення п.57.1 ст.57, ст.126 ПКУ ТОВ «АЛАЙ» несвоєчасно було сплачено нараховані суми податку на додану вартість у розмірі 908,10 гривень

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, ТОВ «АЛАЙ» в порушення п.57.1 ст.57, ст.126 ПКУ несвоєчасно сплачені податкові зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 24 942,45 гривень, несвоєчасно сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 908,10 гривень.

Посадовими особами підприємства не надано письмові пояснення щодо встановленого порушення.

В ході розгляду справи позивачем не спростовано доводи контролюючого органу.

Таким чином, вищевикладене свідчить про правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 року форми «Н», суд зазначає таке.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 року форми «Н», відповідно до якого порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201. та згідно зі статтею 120.1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 5 182 грн. 21 коп. та застосовано штраф в розмірі 10 % у сумі 518 грн. 22 коп., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 426 грн. 20 коп., застосовано штраф в розмірі 20 % у сумі 85 грн. 24 коп. (загальна сума штрафу 603 грн.46 коп.).

Перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На порушення вимог п.201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ ТОВ «АЛАЙ» на адресу контрагентів - покупців зареєстровано в ЄДРПН податкові накладні з порушенням граничних термінів реєстрації.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН). Реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином, на порушення п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в ЄДРПН з перевищенням граничного терміну реєстрації.

У періоді вчинення порушення відповідальними посадовими особами суб`єкта господарювання були директор ТОВ «АЛАЙ» ОСОБА_1 та головний бухгалтер ОСОБА_7

Посадовими особами підприємства не надано письмові пояснення щодо встановленого порушення.

В ході розгляду справи позивачем не спростовано доводи контролюючого органу.

Таким чином, вищевикладене свідчить про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 року форми «С», суд зазначає таке.

На підставі висновків Акту № №236/26-15-14-01-06/35648326 від 15.04.2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2019 року форми «С», відповідно до якого встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно з ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньо економічної діяльності в розмірі 646 261,43 грн.

ТОВ «АЛАЙ» до перевірки не надано зовнішньоекономічних контрактів (договорів), банківських виписок з валютних рахунків, відкритих в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984) та АТ "КРЕДI АГРIКОЛЬ БАНК" (МФО 300614).

Відповідно до програми "Митниця" бази даних ІС "Податки" ТОВ «АЛАЙ» здійснював експортні операції та імпортні операції в періоді, який перевірявся.

Відповідно до програми "Митниця" бази даних АІС "Податки" рахуються митні експортні декларації з характером угоди « 21», де ТОВ «АЛАЙ» відвантажив товар нерезидентам:

"MG-Complet" SRL MD-2048 (Республика Молдова) на загальну суму 38485,29 дол.США (еквів. 1037157,99 грн); «Victiana» (Республика Молдова) на загальну суму 53754,05 дол.США (1416547,99 грн); ООО «РОВАЛЭНТСПЕЦСЕРВИС» ( Республіка Білорусь) на загальну суму 223,69 дол.США (еквів. 6009,25 грн.).

Посадовим особам ТОВ «АЛАЙ» вручено запити від 19.03.2019, від 26.03.2019 від 02.04.2019 щодо надання документів (копій документів), які підтверджують, розрахунки у грошовій формі при здійсненні експортних операцій, а саме: виписок банку з валютних рахунків.

Під час проведення перевірки ТОВ «АЛАЙ» документів до перевірки не надано.

Таким чином відсутня інформація, щодо надходження валютної виручки.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" зі змінами та доповненнями, виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (договором) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Таким чином, встановлено порушення ст. 1 Закону України від 23.09.94 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «АЛАЙ» валютної виручки у сумі 59 933,48 дол.США (еквів.1618203,96 грн. ) з порушенням законодавчо встановлених строків, а саме:

- відносно суми 10947,04 дол.США (293766,79 грн.) на 126 днів, граничний термін надходження валютної виручки 27.05.2018;

- відносно суми 1384,20 дол.США (еквів.37357,73 грн.) на 408 днів граничний термін надходження валютної виручки 18.08.2017;

- відносно суми 8331,05 дол.США (еквів.220217,99 грн.) на 321 днів граничний термін надходження валютної виручки 13.11.2017;

- відносно суми 13506,24 дол.США (еквів.309443,41 грн.) на 210 днів граничний термін надходження валютної виручки 04.03.2018;

- відносно суми 25541,26 дол.США (еквів. 477426,23 грн.) на 27 днів граничний термін надходження валютної виручки 03.09.2018;

- відносно суми 223,69 дол.США (еквів.6009,25 грн.) на 354 днів граничний термін надходження валютної виручки 11.10.2017.

Відповідно до ст.4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із змінами та доповненнями, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені.

Згідно п.5. ст.13 Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Перелік митних декларацій за експортними операціями наведено в додатку 11 акта перевірки.

Розрахунок пені наведено у додатку 13 акта перевірки.

Відповідно до програмі "Митниця" бази даних АІС "Податки" ТОВ «АЛАЙ» отримано від нерезидентів за перевіряємий період товар (вироби з пластмаси для транспортування кабелю, машини та пристрої для підіймання, переміщення, вироби з чорних металів) на загальну 1330936,20 дол.США (еквів. 12066516,31 грн.), 164748,40 євро (еквів. 5182746 грн.) та 927050,00 рос.рубл. (еквів. 408477,65 грн.).

Посадовим особам ТОВ «АЛАЙ» вручено запити від 19.03.2019; від 26.03.2019 від 02.04.2019 щодо надання документів (копій документів), які підтверджують, здійснення імпортних операцій. Під час проведення перевірки ТОВ «АЛАЙ» документів не надано.

Таким чином, неможливо зробити висновки щодо дотримання ТОВ «АЛАЙ» вимог ст. 2 Закону України від 23.09.94 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями).

В ході розгляду справи позивачем не спростовано доводи контролюючого органу.

Таким чином, вищевикладене свідчить про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду. Натомість, відповідач довів правомірність своїх дій, що дає суду підстави для обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у позові, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 242-246, 250, 262, 255-258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» (03065, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 51/16, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «ПС» на суму штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «С» на суму пені в сфері ЗЕД в розмірі 646261,43 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 14060100 в розмірі 17522432,00 грн. за основним платежем та 4380608,00 грн. за штрафними санкціями; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0106 від 11.05.2019 форми «Р» за платежем 11021000 в розмірі 17002301,00 грн. за основним платежем та 4250575,00 грн. за штрафними санкціями; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 11021000 на суму штрафних санкцій в розмірі 4988 грн. 49 коп.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Ш» за платежем 14060100 на суму штрафних санкцій в розмірі 60 грн. 54 коп.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 форми «Н» на суму штрафних Санкцій в розмірі 603 грн.46 коп. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.09.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва