Справа № 640/2543/22
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/2543/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в м.Києві), Державної казначейської служби України (далі відповідач 2), з урахуванням уточненого позову від 08.02.2022 та заяви про збільшення позовних вимог від 01.09.2025, з такими вимогами:

-визнати протиправними і незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві в частині незаконного стягнення з пенсії позивача сум ПДФО га військового збору за період з 01.02.2015 по 01.10.2015;

-стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві на користь позивача 7703,52 грн незаконно стягнутих з позивача сум ПДФО та ВЗ за період з 01.02.2015 по 01.10.2015; 12924,38 грн інфляційної складової суми пенсійної заборгованості; 2311,05 грн - 3% річних від суми пенсійної заборгованості, 1406,00 грн судових витрат;

-зобов`язати Державне казначейство України списати з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача 24344,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо утримання податку та військового збору з пенсії, оскільки пенсія, призначена йому відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та позивач звільнений від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Позивач зазначає, що має право на компенсаційні виплати за затримку нарахованих, але не виплачених сум заборгованості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху для надання уточненого позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/2543/22 передано для розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 повернуто заяву про збільшення позовних вимог від 17.07.2025 позивачу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікафійний номер НОМЕР_1 ) є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , є інвалідом 3 групи від захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку та отримує в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 19.11.2022 за №2600-0306-8/183886, з 1 лютого 2015 року з пенсії позивача відповідачем утримується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, оскільки розмір пенсії позивача перевищує 3654,00 грн.

Не погодившись з позицією Пенсійного фонду позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесено ряд змін до Податкового кодексу України та до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб (стаття 9 цього Кодексу).

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Підпунктами 162.1.1, 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України встановлено, що починаючи з 1 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Згідно з підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статті 163 цього Кодексу, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

При цьому, з 01 січня 2015 року згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмірі 1218 грн на місяць.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Отже, починаючи з 01.01.2015 податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654,00 грн (розмір мінімальної заробітної плати 1218,00 грн. х 3), зобов`язані утримати з них податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Крім того, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 07.07.2014 року № 1621, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів, щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71 тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного статтею 163 цього Кодексу.

Позивачу призначена пенсія у розмірі, що перевищує 3654,00 грн, що не є спірним між сторонами, а тому оподаткування такого доходу здійснюється згідно з вимогами Податкового кодексу України. З 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015 року, не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною.

За таких обставин дії відповідача при утриманні з пенсії позивача 15 відсотків податку на доходи фізичних осіб та 1,5 відсотка військового збору є правомірними та ґрунтуються на нормах податкового законодавства, у зв`язку з чим доводи позивача стосовно відсутності законних підстав для утримання цих коштів, є необґрунтованими.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати податків та зборів всіх видів на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставними з огляду на те, що спеціальним нормативно-правовим актом у сфері оподаткування є Податковий кодекс України, яким пільги щодо звільнення від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не встановлені.

Слід зазначити, що 27 лютого 2018 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, абзац перший підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК втратив чинність лише з 27 лютого 2018 року, однак діяв під час спірних правовідносин.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про правомірність дій віддповідача при утриманні з пенсії позивача 15 відсотків податку на доходи фізичних осіб та 1,5 відсотка військового збору, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання їх протиправними, а також похідні позовні вимоги про стягнення на користь позивача компенсаційних витрат задоволенню не підлягають.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решті доводів сторін суд не надає оцінку, оскільки вони не впливають на висновки суду та результат розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова