Справа № 440/10037/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 р. Справа № 440/10037/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун) від 14.05.2025 року по справі № 440/10037/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 № 41 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок пенсії з 09.12.2021 з урахуванням відомостей про його заробітну плату за період роботи із серпня 1981 року по березень 1991 року включно, зокрема, із застосуванням показника заробітної плати, визначеного з урахуванням відомостей, які містяться у довідках від 26.03.2021 № 533-03/103, від 26.03.2021 № 533-1-03/103, від 26.03.2021 № 533-2-03/103, з виплатою заборгованості, яка утворилася з 09.12.2021, внаслідок виплати пенсії у зменшеному розмірі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 частково задоволено вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 № 41.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 09.12.2021 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.03.2021 № 533-1-03/103, № 533-2-03/103 та № 533-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод".

В решті вимог - позов залишено без задоволення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що правомірно прийняв рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 09.12.2021, у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме: не подавалась заявником заява про перерахунок пенсії згідно Додатку № 1 Порядку, не надано оригінали документів про заробітну плату, не надано первинні документи щодо нарахування заробітної плати, як передбачено статтею 40 Закону № 1058, а також довідка видана органом, створеним на непідконтрольній Україні території.

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області, де з 24.01.2018 отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.09.2019 позивач звернувся із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 97-98).

Однак рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 25.09.2019 № 38 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 у зв`язку з непідтвердженням в установленому законодавством порядку права на пенсію на пільгових умовах (а.с. 25).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 440/309/20 суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 38 від 25.09.2019 про відмову у переведенні позивача з одного виду пенсії (пенсії по інвалідності) на інший (пенсію за віком на пільгових умовах). Зобов`язав ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період його роботи електромонтером по ремонту електроустаткування в електросталеплавильному цеху на Донецькому металургійному заводі з 27.08.1981 по 26.03.1991. Суд зобов`язав ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2019 з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 440/309/20 позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 23.09.2019 та зараховано до трудового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період його роботи електромонтером по ремонту електроустаткування в електросталеплавильному цеху на Донецькому металургійному заводі з 27.08.1981 по 26.03.1991.

09.12.2021 ОСОБА_1 через абонентську скриньку подав заяву довільної форми № 38734/8 про прийняття довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії, додавши до звернення ксерокопії пенсійного посвідчення, паспорта, ідентифікаційного коду та довідок ТОВ "Донецький металургійний завод", яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, від 26.03.2021 № 533-03/103 про заробіток для обчислення пенсії за 1981 - 1985 роки, № 533-1-03/103 про заробіток для обчислення пенсії за 1986-1990 роки, № 533-2-03/103 про заробіток для призначення пенсії за 1991 рік (а.с. 100-103).

Відповідач вважаючи, що позивач подав заяву довільної форми, а не відповідного зразка, встановленого Порядком № 22-1, дану заяву зареєстровав як звернення громадянина, на яку у подальшому було надано відповідь від 16.12.2022 № 1600-0215-8/86724 в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" (а.с. 32). Позивачу роз`яснено, що для проведення перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 26.03.2021 № 533-03/103, № 533-1-03/103, № 533-2-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод", підстави відсутні, оскільки підприємство розташоване на непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови прийняти вищевказані довідки про заробітну плату, позивач поскаржився до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 440/5310/22, яке набрало законної сили 21.04.2023, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо неврахування довідок про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 26.03.2021 № 533-03/103, від 26.03.2021 № 533-1-03/103, від 26.03.2021 № 533-2-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод". Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Полтавській області було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021, за наслідками чого 13.06.2023 прийнято рішення №41 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з поданою 09.12.2021 заявою у зв`язку з відсутністю правових підстав. Мотивуючи це рішення, відповідач зазначив, що аналіз поданої заяви та доданих документів свідчить про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії згідно з наданими довідками, оскільки позивачем не подавалась заява про перерахунок пенсії у відповідності до Порядку № 22-1, не надано оригінали документів про заробітну плату, не надано первинні документи щодо нарахування заробітної плати, як передбачено статтею 40 Закону № 1058, а також довідки видані підприємством, розташованим на непідконтрольній Україні території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 45).

Про існування вищезазначеного рішення позивач дізнався 17.07.2023, коли отримав його копію безпосередньо в ГУ ПФУ в Полтавській області під підпис.

Позивач 19.07.2023 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - Відділ) із заявою про примусове виконання рішення суду у справі № 440/5310/22.

Постановою головного державного виконавця Відділу від 19.07.2023 відкрито виконавче провадження № 72304261 з примусового виконання виконавчого листа № 440/5310/22 від 27.04.2023.

27.07.2023 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою від 27.07.2023, в якій просив визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 за № 41 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії згідно із заявою від 09.12.2021 та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області усунути порушення прав позивача, допущені під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 440/5310/22, та виконати дане судове рішення у відповідності з його резолютивною частиною, а саме - розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 у справі № 440/5310/22 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.07.2023 відмовлено.

16.08.2023 головним державним виконавцем Відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 72304261 з примусового виконання рішення суду у зв`язку з фактичним його виконання за фактом розгляду повторно заяви стягувача та відмови у її задоволенні (а.с. 49).

Позивач вважав передчасною вищевказану постанову державного виконавця, а тому оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі № 440/12735/23 суд визнав протиправною та скасував постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 72304261 від 16.08.2023, оскільки під час закінчення виконавчого провадження державний виконавець не пересвідчився чи було враховано ГУПФ висновки суду у справі № 440/5310/22.

15.11.2023 державний виконавець виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 72304261 (а.с. 56-57).

Постановою від 03.01.2024 головний державний виконавець Відділу у виконавчому провадженні виніс постанову про накладення на ГУ ПФУ в Полтавській області штрафу на користь держави за невиконання рішення суду в сумі 5100,00 грн, яку відповідач оскаржив до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі №440/788/24 у задоволенні позову ГУ ПФУ в Полтавській області відмовлено (а.с. 63-66).

Проте постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 по справі № 440/788/24 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ГУ ПФУ в Полтавській області до Відділу про скасування постанови задоволено та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу від 03.01.2024 про накладення штрафу.

У постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання рішення суду у справі № 440/5310/22 розглянув заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021 та відповідно рішення суду у справі № 440/5310/22 фактично виконано, а тому суд не вбачав підстав для застосування до пенсійного органу юридичної відповідальності за невиконання покладеного судовим рішенням на нього зобов`язання.

У зв`язку з цим, за фактом фактичного виконання рішення суду згідно з виконавчим документом № 440/5310/22 постановою головного державного виконавцем Відділу було закінчено виконавче провадження від 17.06.2024 ВП № 72304261 (а.с. 71).

Позивач, вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 № 41, звернувся до суду з позовом в цій справі.

Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 № 41.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 09.12.2021 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.03.2021 № 533-1-03/103, № 533-2-03/103 та № 533-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод".

У решті позовних вимог, суд першої інстанції вважає відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій також врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з пенсійної справи позивача, період трудового стажу позивача на посаді електромонтера по ремонту електроустаткування в електросталеплавильному цеху на Донецькому металургійному заводі з 27.08.1981 по 26.03.1991 зараховано до страхового стажу останнього на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 440/309/20.

Відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії позивача, відповідач посилається на відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки заявником не подавалась заява про перерахунок пенсії згідно з Додатком 1 Порядку, не надано оригінали документів про заробітну плату, не надано первинні документи щодо нарахування заробітної плати, як передбачено статтею 40 Закону № 1058-IV, тоді як довідки видані органом, створеним на непідконтрольній Україні території.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 09.12.2021 вбачається, що заявник просив прийняти від нього довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії (а.с. 100).

Тож враховуючи обставини того, що за змістом заява від 09.12.2021 є заявою про перерахунок пенсії, тобто її зміст є зрозумілим і таким, що дає можливість оцінити наміри заявника, суд визнає помилковим висновок відповідача щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з підстав недотримання заявником форми звернення.

Іншою підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії слугував висновок ГУ ПФУ в Полтавській області про ненадання оригіналів документів про заробітну плату, ненадання первинних документів щодо нарахування заробітної плати, як це передбачено статтею 40 Закону № 1058-IV.

Також, колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, який у постанові від 23.09.2024 у справі № 620/2027/23 вказав, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

У зв`язку з цим суд зазначає, що ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У той же час перевірки обґрунтованості видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії не є плановими, а здійснюються лише у необхідних випадках. Витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, а не обов`язком. Орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії.

При цьому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку відповідної довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії (п. 41 постанови Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 235/7688/16-а), а обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати, не може бути покладено на пенсіонера.

Колегія суддів зазначає, що відомості, зазначені у довідках про заробітну плату від 26.03.2021 № 533-1-03/103, № 533-2-03/103 та № 533-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод", яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не суперечать відомостям про місце роботи, відображеним у трудовій книжці позивача, відповідачем не спростовано.

Разом з тим відповідачем не наведено доказів того, що дані, які містяться у довідках про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані, або що вони не ґрунтуються на документах первинного обліку. У судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались та підприємством не відкликані.

Крім того, позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт, на території якого підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало на підконтрольній Україні території.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 4 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (надалі - Закон № 1207-VIІ), на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною першою статті 17 вказаного Закону № 1207-VII визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII).

За таких обставин, пенсійним органом не здійснювалась перевірка, яка відноситься до його повноважень, на відповідність дотримання умов, передбачених чинними положеннями Закону для призначення позивачу пенсії за віком.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що довідки про заробіток позивача від 26.03.2021 № 533-1-03/103, № 533-2-03/103 та № 533-03/103, видані ТОВ "Донецький металургійний завод", яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, мають бути враховані пенсійним органом під час розрахунку розміру пенсії.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, сформульованими у постанові від 21.02.2022 у справі № 243/4336/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 № 41 та зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 09.12.2021 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.03.2021 № 533-1-03/103, № 533-2-03/103 та № 533-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод".

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 року по справі № 440/10037/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко