Справа № 380/958/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/958/22 пров. № А/857/3255/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С.М.
суддів -Гуляка В. В.
за участю секретаря судового засідання Ільчишин Н. В. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького та Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/958/22 за адміністративним позовом Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівської обласної військової (державної) адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Галсільліс", Львівська обласна рада, Давидівська сільська рада Львівської області, Міністерство освіти і науки України, за участі прокурора Львівської обласної прокуратури про визнання дії та бездіяльності протиправними,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїКухар Н.А.
дата складання повного тексту рішення18.12.2024
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького (далі - ЛНУВМБ ім. С.З. Гжицького) у січні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Пустомитівського відділу Держгеокадастру щодо не поновлення обліку 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту за Університетом;

зобов`язати поновити облік 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту за ЛНУВМБ імені С. 3. Гжицького;

зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію надати дозвіл на розроблення технічної документації щодо інвентаризації 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/958/22 у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач та Львівської обласна прокуратура звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційних скарг вказують, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційних скарг зокрема вказують, що:

-відповідно до статистичної звітності форми 6-зем станом на 2001 рік за Старосільською сільською радою Пустомитівського району, як землі запасу облікувались лісові землі площею 11,6 га. Лісові насадження площею 97,0 га облікувались за учгоспом «Давидівський», як за користувачем, форма власності державна, вказані землі не відносились до земель запасу;

- у рішенні Старосільської сільської ради від 23.02.2001 року №116, а також в наступних рішеннях місцевих рад не має жодної інформації, яка б підтвердила, що передані Обласному комунальному спеціалізованому л/г «Галсільліс» в постійне користування 97,00 га земель лісу є лісові землі, які були у користуванні учгоспу «Давидівський», отож стверджують про передачу інших земель ніж ті, що перебувають у користуванні позивача;

- відповідачами не надано суду рішення уповноваженого органу про вилучення у учгоспу «Давидівський» 97,00 га земель лісу та акту приймання-передачі лісових земель відповідно до якого учгосп «Давидівський» передавав третім особам лісові землі, які за ним облікувались;

- перебування лісових земель площею 97,0 га на території Старосільської сільської ради Пустомитівського району в користуванні Позивача підтверджується: актом на право користування землею серії Б №040440, статистичною звітністю форма 6-зем, планово-картографічними матеріалами та іншими доказами, наданими суду;

- позивач фактично користується землями лісу площею 97,0 га на території Старосільськї сільської ради Пустомитівського району (Давидівської територіальної громади Львівського району);

- в матеріалах справи міститься лист ОКСЛГП «Галсільліс» направлений на адресу Університету та Голови комісії з питань екології та природних ресурсів Львівської обласної ради №44 від 29.03.2005 р., де генеральний директор підприємства вказує, що землі лісового фонду ДПНДГ «Давидівське» Львівської національної академії ветеринарної медицини (попередня назва позивача) не були передані в натурі вказаному підприємству і не будуть включені до державного акту на право постійного користування землями лісового фонду ОКС ЛГП «Галсільліс». Аналогічний лист, щодо користування вказаних земель лісу на адресу позивача надала Прокуратура Пустомитівського району від 21.05.2004 № 182-07/1/1;

- наявна у матеріалах справи копія листа-згоди директора учгоспу «Давидівський» до голови Пустомитівської районної ради від 22.02.2001 №9, яким директор учгоспу «Давидівський» надав згоду на передачу 97,0 га земель лісу ЛГП «Галсільліс» (том 2, арк. справи 27) не підлягає урахуванню як доказ, позаяк оригінал такого листа відсутній, крам того надання такого листа не належить до повноважень директора учгоспу «Давидівський».

Львівська обласна державна адміністрація та Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подали відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Давидівська територіальна громада подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представники позивача Загородній І.Б., Старовецький В.І., а також представник Львівської обласної прокуратури Пиць Н.В. надали пояснення та підтримали доводи апеляційних скарг. Представник відповідача (Держгеокадастру) Радченко М.І. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційних скарг.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, позаяк відповідно до рішень Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 116 від 23.02.2001, Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001 та Львівської обласної ради № 467 від 11.07.2001 року передано у постійне користування для ведення лісового господарства 97 га лісових земель поза межами населених пунктів території Старосільської сільської ради Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс».

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького (Позивач) є державною установою, вищим навчальним закладом державної форми власності, зі статусом національного, який фінансується за рахунок коштів державного бюджету і підпорядкований МОН України.

У складі названого університету перебуває структурний підрозділ - Навчально-науково- виробничий центр «Давидівський» (скорочено - ННВЦ, попередня назва: учгосп, ННВЦ «Давидівський»), що розташований на території Старосільської сільської ради (Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області) (а.с.232250- т.2).

Згідно з Державним актом на право користування землею Б №040440 від 1978 року за учгоспом «Давидівський» було закріплено 2304,0 га земельних угідь (в т.ч. лісові угіддя 184,6 га та чагарники 10,1 га), додаток №2 «Експлікація земель у межах, що зазначені на плані» (а.с.6-17 т.1).

23.02.2001 Старосільська сільська рада Пустомитівського району Львівської області прийняла рішення «Про погодження передачі обласному комунальному лісогосподарському підприємству «Галсільліс» в постійне користування земель лісового фонду для ведення лісового господарства» №116 (а.с. 89, 226 т.1), яким:

1) погоджено передачу обласному комунальному спеціалізованому л/г «Галсільліс» в постійне користування 97,0 га земель запасу лісу для ведення лісового господарства за рахунок земель запасу;

2) надано згоду на вилучення 97,00 га земель із складу земель НДГ «Давидівський» з умовою передачі цих ділянок в постійне користування обласному спеціалізованому л/г «Галсільліс» для ведення лісового господарства.

Також цим рішенням сільська рада просила Пустомитівську районну раду погодити матеріали передачі ЛГП «Галсільліс» в постійне користування земель лісового фонду для ведення л/г та передати їх Львівській обласній раді на затвердження.

В матеріалах даної справи наявна засвідчена в установленому порядку архівною установою копія листа-згоди НДГ «Давидівський» до голови Пустомитівської районної ради №9 від 22.02.2001, яким НДГ «Давидівський» надало згоду на передачу 97,0 га лісу ЛГП «Галсільліс» .

Судом також установлено, що територія на яку поширювалися повноваження Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в порядку реформування увійшла до складу Давидівської територіальної громади Львівського району.

Рішенням Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001 видано висновок, в якому рада вважала за доцільне надати земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів Пустомитівського району в постійне користування ЛГП «Галсільліс» для ведення лісового господарства, зокрема на території Старосільської сільської ради 97,0 га. (а.с. 23, 240 т.1, а.с. 26 т.2).

Львівська обласна рада своїм рішенням від 11.07.2001 року № 467 Про передачу земель Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс (враховуючи згоду землекористувачів, сільських та районної ради) передала Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс 394,2 га лісових земель за межами населених пунктів у постійне користування для ведення лісового господарства за рахунок земель Пустомитівського району згідно додатком (а.с.91-92 т.1).

З додатку до вказаного рішення убачається, на території Старосільської сільської ради передано у постійне користування для ведення лісового господарства Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс 97 га лісових земель (а.с. 20-22 т.1).

Згідно статистичної звітності форма-6зем лісові насадження площею 97,0 га облікувались за учгоспом «Давидівський», форма власності - державна, а за Старосільською сільською радою Пустомитівського району станом на 2001 рік облікувались лісові насадження, як землі запасу площею 11,6 га (форма власності Комунальна).

На підставі рішення Львівської обласної рад № 467 від 11.07.2001 року відповідачем внесено зміни до форми № 6-зем та станом на 01.01.2004 р. лісові землі площею 97,0 га внесено в облік за ОКСЛП Галсільліс, які до цього часу обліковувались за учгоспом Давидівський.

Листом ОКСЛГП «Галсільліс» адресованим позивачу та Голови комісії з питань екології та природних ресурсів Львівської обласної ради №44 від 29.03.2005 р. обумовлено, що землі лісового фонду ДПНДГ «Давидівське» Львівської національної академії ветеринарної медицини (попередня назва позивача) не були передані в натурі вказаному підприємству - ОКСЛГП «Галсільліс» та не будуть включені до державного акту на право постійного користування землями лісового фонду ОКС ЛГП «Галсільліс» (а.с. 25,165 т.1).

Аналогічний лист, щодо користування вказаних земель лісу на адресу позивача надала Прокуратура Пустомитівського району від 21.05.2004 № 182-07/1/1.

Позивач 29.11.2013 року звернувся до начальника Держкомзему у Пустомитівському районі з проханням внести зміни у форму 6-зем, так як дана територія лісу в натурі передана не була, оскільки відчуження проходило без погодження з Міністерством аграрної політики та продовольства України. Через це землі лісового фонду ДП НДГ Давидівське не були включені до їх державного акту на право постійного користування на території Пустомитівського ДЛГП Галсільліс. Листом №44 від 29.03.2005 року дане лісогосподарське підприємство відмовилось від земель лісу і відповідальність за охорону і догляд за ними переклало на позивача (а.с. 26 т.1).

Листом від 28.11.2014 №01-14/06-5010 відповідач повідомив позивача про те, що 97,0 га лісових земель обліковуються за ЛГП Галсільліс на підставі рішення Львівської обласної ради. Для внесення змін у форму 6-зем необхідне нове рішення Львівської обласної ради про передачу даних земель ННВЦ Давидівський (а.с. 27 т.1).

У листі відповідача від 30.05.2018 №16-13-0.31-5370/2-18 зазначено, що за інформацією Відділу у Пустомитівському районі згідно з державною статистичною звітністю з кількісного обліку земель (ф-6 зем) станом на 01.01.2016 на території Старосільської сільської ради площа лісів та інших лісовкритих площ становила 3267,6 га, з них 3149,5 га земель обліковувалось за ДП Львівський лісгосп, 97,0 га ЛГП Галсільліс, 6,3 га Львівською залізницею, 2,5 га ПП Случ-Плюс та 12,3 га землі запасу та землі, не надані у власність та користування. При цьому, земельна ділянка площею 97,0 га розташована за межами населеного пункту на території Старосільської сільської ради Пустомитівського району передана ЛГП Галсільліс на підставі рішення Львівської обласної ради від 11.07.2001 №467 (а.с. 28 т.1).

Про перебування земельної ділянки площею 97 га на обліку у ЛГП Галсільліс відповідач також вказував у відповіді від 16.03.2018 №343/412-18-0.29 (а.с. 31 т.1).

Позивач посилається, серед іншого, на лист прокуратури Пустомитівського району Львівської області від 21.05.2004 №182-07/7/1, в якому з приводу питання передачі земель лісового фонду ННВЦ Давидівський Пустомитівському ЛГП Галсільліс вказано, що такі землі та ліси ЛГП Галсільліс не передані, акти приймання-передачі відсутні, тому висновки про те, що ліс належить академії є передчасними та необґрунтованими (а.с. 24)

19.12.2019 позивач скерував листа начальнику відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі, у якому просив виправити допущену помилку і облікувати 97,0 га лісових земель на території Старосільської сілської ради за межами населеного пункту за Львівським національним університетом ветеринарної медицина та біотехнологій ім. С.З. Ґжицького. Послався на те, що органи місцевого самоврядування в порушення чинного законодавства допустили вилучення земель навчально- дослідних господарств. Львівська обласна рада не передавала 97,0 га лісових земель державної власності, користувачем яких був учгосп Давидівський у комунальну власність. (а.с. 114-116 т.1).

09.01.2020 відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі повідомив позивача про те, що земельна ділянка 97,0 га внесена в облік за ОКСЛП Галсільліс. Додатково скеровує звернення до Львівської обласної ради щодо роз`яснення які саме 97,0 га були передані Галсільліс рішенням 467 від 11.07.2001 року. При цьому зазначив, що наказ Державного комітету статистики України №377 від 05.11.1998 року, яким затверджена Інструкція з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) втратив чинність, останнім звітнім періодом було 01.01.2016 (а.с. 32, 119т.1).

Львівський національний університет ветеринарної медицина та біотехнологій ім. С.З. Ґжицького звернувся до Львівської обласної державної (військової) адміністрації з листами від 26.01.2023 та 17.05.2023 № 439-30 про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо інвентаризації земель площею 97,6741 га лісогосподарського призначення.

Листом №16-1609/0/2-23 від 06.06.2023 Департамент архітектури та розвитку містобудування за дорученням Львівської обласної державної адміністрації розглянув листи від 26.01.2023 та 17.05.2023 про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо інвентаризації земель площею 97,6741 га лісогосподарського призначення та повідомив Львівський національний університет ветеринарної медицина та біотехнологій ім. С.З. Ґжицького про те, що відсутні підстави для надання дозволу на розроблення технічної документації щодо інвентаризації земель, так як згідно листа ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2023, встановлено, що відповідно до форми 6-зем державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 1 січня 2016 року зазначені землі обліковувались в складі земель ОКСЛГП Галсільліс на підставі рішення Львівської обласної ради від 11.07.2001 №467. При підготовці матеріалів, які передували прийняттю рішення учгоспом Давидівський надано згоду на передачу земель лісогосподарського призначення площею 97,0 га ДП Галсільліс (а.с. 180 т.2).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо поновлення за Університетом обліку 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту та відмову Львівської обласної державної адміністрації протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

З апеляційних скарг та змісту адміністративного позову убачається, що позивач просив суд першої інстанції визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в особі Пустомитівського відділу Держгеокадастру щодо не поновлення обліку 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту за університетом з тих підстав, що Львівська обласна рада не передавала лісові землі, що належать учгоспу «Давидівський», а передавала ЛГП «Галсільліс» землі Старосільської сільської ради.

Також позивач вказав, що перебування лісових земель площею 97,0 га на території Старосільської сільської ради Пустомитівського району в користуванні позивача підтверджується: актом на право користування землею серії Б №040440, статистичною звітністю форма 6-зем.

Надаючи оцінку вказаним доводам колегією суддів ураховано, що наказ Державного комітету статистики України №377 від 05.11.1998 року, яким затверджена Інструкція з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), втратив чинність 01.01.2016.

07.07.2011 року прийнятий Закону України Про державний земельний кадастр, який набрав чинності з 1 січня 2013 року. Цей Закон установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до Закону України Про державний земельний кадастр єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами є Державний земельний кадастр.

Відповідно до ст.2 Закону України Про державний земельний кадастр Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців, або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.

З наведеного слідує, що у зв`язку з втратою чинності наказу Державного комітету статистики України №377 від 05.11.1998 року, про затвердження Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), облік земель ведеться у Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою.

Отже, статистична звітність позивача за формою 6-зем у якій лісові насадження площею 97,0 га станом на 2000, 2001 та 01 січня 2004 року облікувались за учгоспом «Давидівський» не можуть бути підставою для поновлення обліку за позивачем 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту.

Стосовно ж доводів скаржників з приводу того, що підставою для поновлення обліку та надання дозволу на розроблення технічної документації щодо інвентаризації 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту за ЛНУВМБ імені С. 3. Гжицького є акт на право користування землею серії Б №040440 та планово-картографічні матеріали, то колегія суддів ураховано наступне.

На запит суду апеляційної інстанції архівне управління Львівської районної державної адміністрації листом №1180/01-14 від 21.07.2025 року надало засвідченні з оригіналів документів копії:

- рішення Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 116 від 23.02.2001 «Про погодження передачі обласному комунальному лісогосподарському підприємству «Галсільліс» в постійне користування земель лісового фонду для ведення лісового господарства»;

- рішення Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001, яким видано висновок, в якому рада вважала за доцільне надати земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів Пустомитівського району в постійне користування ЛГП «Галсільліс» для ведення лісового господарства, зокрема на території Старосільської сільської ради 97,0 га;

- листа-згоди НДГ «Давидівський» до голови Пустомитівської районної ради №9 від 22.02.2001, яким НДГ «Давидівський» надало згоду на передачу 97,0 га лісу ЛГП «Галсільліс».

Крім того, листом Державного архіву Львівської області від 29.05.2025 року №1062/01-22 вих надіслано суду апеляційної інстанції засвідченні з оригіналів документів копії, а зокрема:

рішення Львівської обласної ради від 11.07.2001 року № 467 Про передачу земель Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс (враховуючи згоду землекористувачів, сільських та районної ради), відповідно до якого передала Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс 394,2 га лісових земель за межами населених пунктів у постійне користування для ведення лісового господарства за рахунок земель Пустомитівського району згідно додатком (а.с.57-60 т.5);

- додаток до вказаного рішення відповідно до якого за межами населених пунктів території Старосільської сільської ради передано у постійне користування для ведення лісового господарства 97 га лісових земель Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс (а.с. 20-22 т.1).

Зі змісту вказаних рішень убачається, що (враховуючи згоду землекористувачів, яким у даному випадку є НДГ «Давидівський», згоду Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та Пустомитівської районної ради Львівської області), Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс передано за межами населених пунктів території Старосільської сільської ради у постійне користування для ведення лісового господарства 97 га лісових земель, право постійного користування на які заявляє позивач (а.с.57-60 т.5).

Судом апеляційної інстанції ураховано, що на час розгляду справи перелічені рішення Старосільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області №116 від 23.02.2001, Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001, Львівської обласної ради від 11.07.2001 року № 467 про передачу земель Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс є чинними та відповідно підлягають до застосування.

При цьому колегія суддів зазначає, що перелічені рішення не є предметом спору у цій справі, а відтак суд позбавлений можливості надати правову оцінку вказаним рішенням.

Обставини щодо реєстрації права власності за Львівською обласною радою та права постійного користування за Пустомитівським ДЛГП ЛГП Галсільліс підтверджуються копіями витягів з державного реєстру речових прав, які долучені до матеріалів справи в системі електронний суд відповідно до заяви Львівської обласної ради (а.с.26-28 т.5).

Водночас колегія суддів відхиляє доводи скаржників про те, що 97 га земель лісового призначення, які обліковувалися за НДГ «Давидівський» та 97 га земель лісового призначення про які йдеться у приведених вище рішеннях (№116 від 23.02.2001, №238 від 24.04.2001, № 467 від11.07.2001 року) є різними земельними ділянками, позаяк позивачем на підтвердження вказаних обставин не надано суду жодних достовірних доказів наявності двох таких земельних ділянок лісового призначення.

В той час, як з матеріалів справи убачається, що за даними відомостей листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.05.2025 року №9-13-0.6-2206/2-25 на території колишньої Старосільської сільської ради обліковувалося 97 га земель лісового призначення. До Державного земельного кадастру внесено відомості відносно 22 ділянок земель лісового призначення, за переліком зазначеним у вказаному листі. На перелічені земельні ділянки зареєстровано право власності за Львівською обласною радою та право постійного користування за Пустомитівським ДЛГП ЛГП Галсільліс (а.с. 2 т .5).

З урахуванням приведених положень законодавства та встановлених судом обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що у Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відсутні підстави для поновлення обліку 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту за позивачем, позаяк відповідно до рішень Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 116 від 23.02.2001, Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001 та Львівської обласної ради № 467 від 11.07.2001 року Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс» передано у постійне користування для ведення лісового господарства 97 га лісових земель на території Старосільської сільської ради, які попередньо перебували у користуванні позивача, з подальшою реєстрацією права постійного користування за Пустомитівським ДЛГП ЛГП Галсільліс згідно витягів Державному реєстрі речових прав. Як наслідок суд підставно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог звернених до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Також колегією ураховано, що відповідно до ст.ст. 1 та 4 Закону України "Про землеустрій", землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Суб`єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Згідно ст. 35 Закону України "Про землеустрій" інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

З матеріалів справи убачається, що на час звернення позивача з листами від 26.01.2023 та 17.05.2023 № 439-30 про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо інвентаризації земель площею 97,6741 га лісогосподарського призначення за змістом названих вище рішень (Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 116 від 23.02.2001, Пустомитівської районної ради Львівської області №238 від 24.04.2001 та Львівської обласної ради № 467 від 11.07.2001 року) Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП Галсільліс» передано у постійне користування для ведення лісового господарства 97 га лісових земель поза межами населених пунктів території Старосільської сільської ради, які попередньо перебували у користуванні позивача, з подальшою реєстрацією права постійного користування за Пустомитівським ДЛГП ЛГП Галсільліс згідно витягів Державному реєстрі речових прав.

Як наслідок вказане є підставою для відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог з приводу зобов`язання Львівської обласної державної адміністрації надати дозвіл на розроблення технічної документації щодо інвентаризації 97,0 га лісових земель на території Старосільської сільської ради за межами населеного пункту, позаяк на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не є землекористувачем названих земельних ділянок.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького та Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/958/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року