Справа № 240/22757/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22757/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

01 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2024 №86 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (Закон № 796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII з 25.09.2024 року, зарахувавши періоди роботи в колгоспі з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позов задоволено. задоволено частково, ухвалено: у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду проживання чи праці на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії та на день аварії з 26.04.1986 року по 01.01.1993 року проживав та навчався у с. Бабиничі Коростенського (Народицького) району Житомирської області та в місті Коростені, тобто на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

25.09.2024, з досягненням 54 річного віку та за наявності відповідного страхового стажу звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII. Додав копії наступних документів:

- посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2012 року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- довідки Стремигородського старостинського округу Коростенської міської ради Житомирської області від 22.08.2024 року №158/18-13 про те, що позивач з 26.04.1986 року по 01.09.1986 року та з 26.09.1988 року по 07.04.1993 року та з 06.04.1998 року по даний час проживав та проживає (зареєстрований) в с. Стремигород Коростенського Житомирської області;

- довідки Овруцького професійного ліцею Житомирської області від 06.09.2024 року №997 про те, що позивач з 01.09.1985 року по 16.06.1988 року навчався в СПТУ №39 с. Бабиничі Народицького району Житомирської області;

- архівного витягу із протоколу №3 від 31.08.1988 року та протоколу №7 від 06.07.1991 року засідання правління колгоспу "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області, виданого архівним відділом Коростенської РДА, про прийняття з 18.11.1988 року позивача на роботу трактористом та про звільнення з роботи з 10.06.1991 року;

- військового квитка про проходження строкової військової служби з 12.12.1988 по 13.11.1990;

- трудової книжки.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.10.2024 повідомлено позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2024 відмовлено у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як в зоні добровільного (гарантованого) відселення позивач прожив менше 3 років.

Таку відмову позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з дня досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та із врахуванням права позивача на зменшення такого віку на 6 років у відповідності до вимог статті 55 Закону № 796-XII, тобто з 28.08.2024.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону № 796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, на 3 роки мають особи, які постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Спірною у даній справі є наявність у позивача права на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Станом на день звернення позивача до відповідача (25.09.2024) позивачу виповнилося повні 54 роки. Наявність у позивача страхового стажу 37 років 07 місяців 13 днів не заперечується.

Відповідач вказує, що станом на 01.01.1993 позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення проживав лише 1 рік 3 місяці 25 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

При цьому, позивачем надано докази на підтвердження його проживання в період з 26.04.1986 року по 01.09.1986 року та з 26.09.1988 року по 07.04.1993 року та з 06.04.1998 року по даний час в с. Стремигород Коростенського Житомирської області.

Також позивачем надано докази на підтвердження його навчання з 01.09.1985 року по 16.06.1988 року в СПТУ №39 с. Бабиничі Народицького району Житомирської області.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008 ) с. Бабиничі Народицького району Житомирської області відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення, а с. Стремигород Коростенського Житомирської області - до зони посиленого радіологічного контролю.

З урахуванням примітки до статті 55 Закону №796-XII, факт навчання позивача у зоні добровільного (гарантованого) відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року надає йому право на зниження на три роки пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком.

До того ж, розумінні вимог статті 14 Закону №796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які постійно прожили або відпрацювали чи постійно навчалися на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше трьох років.

Наявне у позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII підтверджує постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року ще не менше трьох років.

Тобто, вказане посвідчення свідчить, що про наявність у позивача права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ще на три роки.

Таким чином, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII у позивача наявне право на зниженням на шість років пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Відповідно до вимог абзацу першого частини першої статті 45 Закону N 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, а пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За призначенням пенсії позивач звернувся 25.09.2024 в межах трьох місяців з дня досягнення 54 років.

Відтак, у позивача наявне право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з дня досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та із врахуванням права позивача на зменшення такого віку на 6 років у відповідності до вимог статті 55 Закону № 796-XII, з 28.08.2024.

Періоди роботи позивача трактористом в колгоспі "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 підтверджується записами в його трудовій книжці та витягами із протоколу №3 від 31.08.1988 та із протоколу №7 від 06.07.1991 засідання правління колгоспу "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області.

В розумінні вимог ст.24 Закону №1058-IV періоди роботи позивача в колгоспі "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.