Справа № 320/19568/25
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року справа №320/19568/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 07.02.2025 про стягнення основної винагороди у розмірі 1 720 63,00грн. у ВП №77046861;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 07.02.2025 про стягнення основної винагороди у розмірі 128 610,00грн. у ВП №77046851.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних постанов про стягнення основної винагороди.

Відповідачем до суду надано копії ВП №77046851 та №77046861, відзиву на позов до суду не надано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у відповідача перебувають виконавчі провадження:

№77046851 відкрито 31.01.2025 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом міста Києва 22.01.2025 у справі №757/35378/23-ц про витребування з володіння позивача машиномісце №73 в підземному паркінгу, загальною площею 20,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

№77046861 відкрито 31.01.2025 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом міста Києва 22.01.2025 у справі №757/35378/23-ц про витребування з володіння позивача квартири, загальною площею 140,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У межах вказаних ВП відповідачем 07.02.2025 винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 128 610,00грн. №77046851 та №77046861 на суму 1 720 630,00грн.

Позивач, вважаючи оскаржувані постанови протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі Закон №1404).

Так, ст. 1 даного Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону, кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус регулюються нормами Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 р. (далі Закон №1403).

Статтею 31 Закону №1403 врегульована винагорода приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження. Так, зокрема, ч.ч. 1, 2 зазначеної статті передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону №1403 основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08.09.2016 (далі Порядок) передбачено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця, суд дійшов висновку, що такою є винагорода приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, якщо такі призвели до повного або часткового його виконання та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

З матеріалів справи встановлено, що одночасно з відкриттям ВП №77046861 та №77046851 приватним виконавцем 31.01.2025 винесені постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Оцінка і Консультації».

За результатами оцінки майна ТОВ «Оцінка і Консультації» складені:

Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 140,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість квартир склала 17 206 300,00грн.;

Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: машиномісця №73 в підземному паркінгу, загальною площею 201,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого ринкова вартість машиномісця склала 1 286 100,00грн.

Відповідачем 07.03.2025 складені Акти вилучення та передачі майна стягувачу без участі боржника ОСОБА_1 .

Постановами від 10.03.2025 закінчені ВП №77046851 та №77046861 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що приватним виконавцем рішення суду виконано відповідно до акту вилучення та передачі майна стягувачу в примусовому порядку без участі боржника.

У той же час, судом встановлено, що представником стягувача у ВП №77046851 та №77046861 до центру надання адміністративних послуг Подільської РДА 13.02.2025 подані заяви про державну реєстрацію прав, за результатами яких 19.02.2025 за стягувачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 65215554) та машиномісце №73 в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 65216477).

Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі: витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Отже, суд погоджується з твердженнями позивача, що саме з моменту реєстрації за стягувачем права власності до нього перейшли права володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомості, тому рішення суду в частині витребування майна з володіння позивача було виконано 19.02.2025, що у свою чергу кореспондується з приписами ст. 399 ЦК України, стосовно припинення його права володіння на спірні об`єкти.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

Таким чином, на момент складання відповідачем актів вилучення нерухомого майна від 07.03.2025, спірне майно уже не належало боржнику, а з 19.02.2025 перебувало на праві власності та володінні стягувача ОСОБА_2 .

Отже, з матеріалів справи встановлено, що рішення суду про вилучення спірних об`єктів було виконано не приватним виконавцем, а іншими особами у відповідності до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, твердження відповідача, що ним виконано рішення суду відповідно до акту вилучення та передачі майна стягувачу в примусовому порядку не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 7 статті 31 Закону №1403 приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч. 5 ст. 31 Закону №1403 якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз положення статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

З матеріалів справи встановлено, що приватним виконавцем не було дотримано норм ч. 7 ст. 31 Закону №1403 в частині прийняття постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 07.02.2025 разом з постановами про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2025.

Крім того, судом встановлено, що приватним виконавцем не було виконано рішення суду про витребування з володіння позивача спірного нерухомого майна ні в повному ні в частковому його обсязі.

З підстав викладеного вище постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 07.02.2025 про стягнення основної винагороди у розмірі 1 720 63,00грн. у ВП №77046861 та стягнення основної винагороди у розмірі 128 610,00грн. у ВП №77046851 прийняті відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин, зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 07.02.2025 про стягнення основної винагороди у розмірі 1 720 63,00грн. у ВП №77046861.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 07.02.2025 про стягнення основної винагороди у розмірі 128 610,00грн. у ВП №77046851.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. за рахунок асигнувань приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.