Справа № 951/563/25
Суддя: Чапаєв Р. В.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 951/563/25
Провадження №2-а/951/10/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Чапаєва Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Барилко А.А., Горохівської Ю.О., Галаса В.І.,

представника позивача - адвоката Прийдуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області щодо оскарження рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУпАП на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень 00 коп. В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 зазначено, що ОСОБА_1 12.07.2025 о 15:29:03 год. в селі Підгороднє, дорога М09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» Львівської області, особа, керуючи транспортним засобом, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». В ході перевірки особа не пред`явила документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на автомобіль на законну вимогу поліцейського, чим порушив пункт 2.4.а Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач, будучи не згідний із вказаною постановою, звернувся із позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що Правил дорожнього руху він не порушував. Дії працівників поліції вважає неправомірними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена із суттєвим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Вказує, що працівники поліції неналежним чином ознайомили його з правами, розгляд справи відбувся з порушенням ст.268 та 280 КУпАП. Також поліцейські, на думку позивача, всупереч положенням ст.59 Конституції України не надали йому можливості скористатися правничою допомогою.

Зазначає, що він не порушував вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а відтак у поліцейських не було підстав зупиняти транспортний засіб під його керуванням та вимагати для перевірки документи, отже у нього був відсутній обов`язок пред`явити працівникам поліції документи, передбачені пунктом 2.4.а Правил дорожнього руху, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказує на те, що працівники поліції при складанні постанови не дотримались вимог ст.268 КУпАП, не вручили йому копію постанови та не оголосили її зміст.

З огляду на викладене, позивач вважає постанову серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення протиправною і такою, що підлягає скасуванню, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Прийдун В.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, надіславши суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. Зазначає, що ОСОБА_1 12.07.2025 керував транспортним засобом - автомобілем «Mercedes Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У відзиві міститься посилання на рапорт інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції С.Мелешко, і зазначено, що із вказаного рапорта вбачається, що у період з 08:00 по 20:00 12:07.2025 старшим лейтенантом поліції В.- В.Б. Гнатівим на службовому автомобілі «Renault Duster» близько 15.02 год. виявлено порушення Правил дорожнього руху, що виявлось у невиконанні вимоги дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху, а саме проїзд без зупинки транспортного засобу заборонено, водієм транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрого було зупинено. Як в подальшому було встановлено за допомогою бази ІКС ІПНП, що автомобілем керував ОСОБА_1 , котрому роз`яснено причину зупинки (стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію»), надано відеодоказ адміністративного правопорушення із реєстратора службового автомобіля. Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочато 12.07.2025 о 15:28 год. з того що інспектор поліції С.Мелешко представилась ОСОБА_1 (15:24 год. відеозапису), роз`яснила суть правопорушення, під час розгляду справи громадянину ОСОБА_1 , було неодноразово роз`яснено статтю 251 КУпАП, його права згідно зі статтею 268, 307 та 308 КУпАП, водія було повідомлено про те що відносно нього розглядається адміністративна справа за частиною першою статті 122 КУпАП за невиконання вимог дорожнього знаку, проте в ході розгляду справи останній відмовився надавати документи що засвідчують особу а саме посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого зачинився в автомобілі, на неодноразові законні вимоги поліцейського про надання посвідчення водія відповідної категорії та інших документів, що засвідчують особу, не реагував, хоча останнього було попереджено про відповідальність за такі дії, а саме за частиною першою статті 126 КУпАП, тобто за непред`явлення документів на законну вимогу поліцейського. Зачинившись в автомобілі, водій ОСОБА_1 так і не дав посвідчення водія та документів на автомобіль, після чого згідно з базою ІПНП було встановлено особу водія та складена адміністративну постанову серія ЕНА №5205300 за частиною 1 статті 126 КУпАП, яка поглинає першочергове порушення водія за частиною першою статті 122 КУпАП. Водій від отримання копії адміністративної постанови відмовився. Розгляд справи зафіксовано на нагрудну камеру номер 01585-001585, відповідно до наказу МВС України №1026. Відеозаписом, долученим до матеріалів даної адміністративної постанови, здійсненим на нагрудну камеру № 01585-001585 інспектора від 12.07.2025, спростовується твердження скаржника у позовній заяві. Переглядом наданого відеозапису встановлено що відомості, викладені у рапорті інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції С.Мелешко, цілком підтверджуються та відповідають дійсності.

До відзиву представником відповідача на носії - оптичному лазерному диску долучено файли із відеозаписом з реєстратора автомобіля працівників поліції та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції. Також долучено копії документів: рапорта інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області С.Мелешко, постанови серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025, а також інструкції до нагрудного відеореєстратора ЕН22В.

Також ухвалою суду від 12.09.2025 витребувано від Головного управління Національної поліції у Львівській області копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП (згідно з постановою серії ЕНА №5205300 від 12.07.2025, складеною Золочівським районним відділом ГУНП у Львівській області), а саме постанову серії ЕНА №5205300 від 12.07.2025, складену Золочівським районним відділом ГУНП у Львівській області щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, а також інші матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення.

На виконання вказаної ухвали відповідачем надіслано матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме копію постанови серії ЕНА №5205300 від 12.07.2025, лазерний диск із файлами, що містять відеозапис з реєстратора автомобіля працівників поліції та відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, та рапорт інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 09.09.2025.

Суд, вивчивши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов такого висновку.

Так, 12.07.2025 інспектором ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській обласі С.Мелешко щодо позивача ОСОБА_1 прийнято постанову серії ЕНА №5205300, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 і ч.1 ст.126 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень 00 коп. В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5205300 від 12.07.2025 зазначено, що ОСОБА_1 12.07.2025 о 15:29:03 год. в селі Підгороднє, дорога М09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська Львівської області, особа, керуючи транспортним засобом, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». В ході перевірки особа не пред`явила документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на автомобіль на законну вимогу поліцейського, чим порушив пункт 2.4.а Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оцінюючи законність постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п. 2.4.а Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з диску з відеозаписами з відеореєстраторів поліцейських, 12.07.2025 о 15:04 год. на дорозі М09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» поблизу с.Підгороднє Львівської області вони зупинили автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Останньому було пояснено причину зупинки, з посиланням на пункт 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме порушення вимог дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху «Проїзд без зупинки заборонено». ОСОБА_1 почав сперечатися щодо незаконності його зупинки. На неодноразові вимоги працівників поліції пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 ігнорував та наполягав не незаконних діях працівників поліції. Після чого було складено постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Непред`явлення позивачу доказів працівниками поліції щодо невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не може слугувати належним обґрунтуванням незаконності вимоги поліцейського щодо пред`явлення водійського посвідчення, реєстраційного документу на транспортний засіб, поліса обов`язкового страхування та не спростовує законності винесення оскаржуваної постанови в цій частині, оскільки позивач фактично не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб.

При цьому, факт недоведеності вчинення позивачем іншого порушення Правил дорожнього руху, а саме: невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не спростовує правильності вимоги поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25.09.2019 у справі №127/19283/17. Так, Верховний Суд вказав на помилковість позиції скаржника про наявність у нього права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Верховний Суд зазначив, що доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Крім того, Верховний Суд зауважив, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» (у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.

Отже, у цій справі колегія суддів Верховного Суду виходила з того, що виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів с самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інших дій правоохоронця.

Також важливим є висновок Верховного Суду у справі № 537/744/17, де зазначено, що диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки відповідні документи.

З огляду на викладене, суд вважає, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та відповідно зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського ймовірні дії водія ОСОБА_1 як учасника дорожнього руху, що могли бути порушенням Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вимога поліцейського пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху, є правомірною, отже в цій її частині винесена лейтенантом поліції С.Мелешко постанова ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 з дотримання вимог законодавства.

Відповідач надав разом із відзивом відеозапис з нагрудної камери поліцейського. На вказаному відеозаписі зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом за вищеописаних обставин, отже суд вважає доведеною визначену пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» підставу зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та перевірки документів, а дії посадової особи поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності правомірними.

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, чи якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.11.2018 у справі №465/6677/16-а, від 25.09.2019 у справі №127/19283/17, від 13.03.2019 у справі №686/15383/17, та від 20.10.2020 у справі №44/2115/17.

Крім того, слід зауважити, що за місяць до початку повномасштабного вторгнення, 26.01.2022, набрав чинності Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану (далі - Порядок № 1456), який і визначає механізм перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та навіть житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Так, згідно з п. 10 Порядку № 1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі:

- порушення водієм Правил дорожнього руху;

- якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

- якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення ДТП чи правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП чи правопорушення;

- якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

- необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення ДТП чи правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

- необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів ДТП;

- необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів;

- якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

- порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

- проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Отже, вказані норми майже повністю дублюють положення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», проте з`являється нова підстава - проїзд через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою, яка діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Також суд, оглянувши диск з відеозаписом, встановив, що справа про адміністративне правопорушення поліцейськими розглянута відповідно до вимог КУпАП, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені передбачені ст.268 КУпАП права, вимоги, встановлені розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/2785, поліцейськими дотримані. Оцінюючи дії працівників поліції щодо дотримання вимог ст. 268 КУпАП у частині невручення ОСОБА_1 копії постанови про накладення адміністративного стягнення, нероз`яснення йому прав, ненадання можливості скористатися правничою допомогою, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 працівником поліції усі права було роз`яснено та надано можливість їх реалізувати. Зокрема йому до початку розгляду справи було запропоновано ознайомитися із доказами вчинення ним правопорушення, роз?яснено суть правопорушення, за фактом якого складається постанова, а також роз?яснено права, передбачені ст.268 КУпАП (назва відеофайла «01585@221810»). ОСОБА_1 мав можливість із ними ознайомитися та висловив свою думку щодо відповідності їх критеріям належності та достатності для прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення. Однак надалі ОСОБА_1 за власною ініціативою залишив місце розгляду справи про адміністративне правопорушення до моменту складення постанови, не дочекався її оформлення та оголошення, а відтак не отримав копії постанови й не ознайомився з її змістом. Таким чином, він свідомо відмовився бути присутнім при розгляді справи та реалізувати свої права, гарантовані ст. 268 КУпАП. Будь-яких клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи з метою належної підготовки або ж залучення захисника тощо, від ОСОБА_1 не надходило. В даному випадку, поліцейським С.Мелешко було дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин підстав для висновку про недопустимість доказів через порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, немає.

Отже оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст. 126 КУпАП.

З наведеного вбачаються підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, є законною.

Отже доводи сторони позивача у цій частині суд відхиляє.

Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, то суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положення статті 251 КУпАП передбачають, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Норми, що містяться у частині 2 статті 77 КАС України, передбачають, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Суд зазначає, що до матеріалів не долучено будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому, відеофіксація адміністративного правопорушення не містить доказової інформації щодо вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за описаних в оскаржуваній постанові обставин.

Обставини, що вказані в оскаржуваній постанові, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні (постанова ВС від 29.04.2020 у справі № 211/4667/16-а). Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова ВС від 26.04.2018 у справі №338/1/17).

У постанові від 06.02.2020 у справі № 727/9504/16-а Верховний Суд вказав, що при прийнятті рішення у справі суд повинен надати оцінку доказам, які містять інформацію щодо предмету доказування, встановити на підставі таких доказів наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи сторони позивача про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є підставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення такого адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 в частині поставлення у вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню.

Доводи позовної заяви в цій частині є підставними.

Суд зазначає, що оскаржувану постанову винесено із врахуванням ст.36 КУпАП, та стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому враховуючи ту обставину, що за результатами судового розгляду постанову ЕНА № 5205300 від 12.07.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення, у цій частині, суд з врахуванням ч.3 ст.286 КАС України за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, не вбачає підстав змінювати постанову серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 в частині заходу стягнення, оскільки таке стягнення було накладене саме в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

А тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 є однією вимогою немайнового характеру, та за результатами судового розгляду позовні вимоги задоволено частково, оскаржувану постанову не скасовано у повному обсязі, а тому підстави для стягнення із суб`єкта владних повноважень на користь позивача судового збору відсутні.

Керуючись ст. 126, 251, 280, 288 і 293 КУпАП, ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення у цій частині.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5205300 від 12.07.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, залишити без змін, а позовну вимогу в цій частині залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.10.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції у Львівській області, вул. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, .

Суддя Р.В. Чапаєв