Справа № 640/413/21
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/413/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асма-Крим» про стягнення фінансових санкцій у розмірі 86700,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Астма-Крим», в якому просить суд:

- стягнути з ТОВ «Асма-Крим» фінансові санкції на загальну суму 86700,00 грн за постановою «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері культурної спадщини» від 16.12.2020 № 33-20 до спеціального фонду місцевого бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2021 відмовлено у зупиненні провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі № 640/29516/20.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 прийнято адміністративну справу № 640/413/21 до провадження, визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 поновлено провадження у справі, запропоновано сторонам у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду додаткові пояснення щодо суті справи.

Процесуальні документи доставлено сторонам до електронних кабітнетів в підсистемі «Едектронний суд».

Позовні вимоги обґрунтовано таким.

«Дачний будинок», 1905-1908 рр, за адресою: вул. Львівська, 20 (на сьогодні: № 18а (18, літ.А)) наказом Управління охорони пам`яток історії, культури та історичного середовища від 02.04.1998 номер 15 (перезатверджений наказом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2019 № 109), взято на облік як об`єкт культурної спадщини.

В межах компетенції представниками Департаменту в порядку здійснення охоронних заходів було здійснено візуальне обстеження вказаного об`єкта культурної спадщини та було встановлено, що в безпосередній близькості до нього встановлено будівельний паркан та відбуваються містобудівні перетворення з «Будівництва готельно-житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: вул. Львівська, 18 (літ. Б) в Святошинському районі міста Києва».

Зазначені будівельні роботи можуть спричинити негативний вплив на стан збереження об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до відомостей на інформаційному стенді замовником зазначених робіт є ТОВ «АСТМА-КРИМ» (код 31935250), яким порушено вимоги частини першої статті 22, частин другої та третьої статті 24, статті 29, частини четвертої статті 32, пункту 9 статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Департаментом за результатами перевірки системи електронного документообігу встановлено, що станом на 27.10.2020 науково проєктна та/або проєктна документація щодо проведення зазначених містобудівних перетворень, в частині впливу на зазначений об`єкт культурної спадщини, на погодження до Департаменту не надходила.

Департаментом з метою захисту та збереження пам`ятки було винесено ТОВ «АСМА-КРИМ» припис № 292/П від 28.10.2020:

1) З дня отримання припису припинити проведення будь-яких робіт за адресою: вул. Львівська, 18 (літ.Б) в Святошинському районі міста Києва;

2) В триденний строк з дня отримання припису надати до Департаменту для розгляду науково проєктну та/або проєктну документацію щодо проведення зазначених містобудівних перетворень в частині впливу на об`єкт культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18а (літ.А).

Відповідно до статті 30 Закону приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

За результатами повторної перевірки системи електронного документообігу Департаменту станом на 04.12.2020 науково проєктна документація на погодження та розгляд не надходила, дозвіл на проведення вищевказаних робіт не надавався. Станом на 04.12.2020 інформація від ТОВ «АСТМА-КРИМ» щодо виконання припису до Департаменту не надходила.

У зв`язку з невиконанням вимог припису Департаментом складено акт про вчиненння правопорушення від 04.12.2020 № 37-20.

Враховуючи викладене, Департаментом винесено постанову «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини» від 16.12.2020 № 33-20, якою на власник об`єкта культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18-Б у Святошинському районі м. Києва накладено фінансові санкції за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць у розмірі 85000,00 грн, за невиконання припису органів охорони культурної спадщини 1700,00 грн.

Станом на дату звернення з позовом фінансові санкції на суму 86700,00 грн не сплачені.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

01.04.2021 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Закон України «Про охорон культурної спадщини» передбачено видання відповідачем приписів, але за наявності наступних умов: 1.1. якщо діяльність стосується пам`ятки місцевого значення; 1.2. якщо проводяться роботи безпосередньо на пам`ятках; 1.3. якщо проводяться роботи на території пам`яток; 1.4. якщо проводяться роботи в зонах охорони пам`яток, за умови проведення робіт без затверджених/погоджених проектів, без дозволів або з відхиленням від них.

З посиланням на статтю 13, пункт б частини першої статті 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пункт 1 розділу ІІІ, пункт 7 розділу ІІ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, відповідач зазначив, що у Реєстрі пам`яток місцевого значення, опублікованому на офіційному сайті Міністерства культури України, відсутні будь-які відомості стосовно Дачного будинку 1905-1908 рр, за адресою: вул. Львівська, 20 (на сьогодні: №18 (18, літ. А).

Тобто, Дачний будинок за вказаною адресою не має статусу пам`ятки місцевого значення, а є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини і, відповідно до абз. 6 ч.1 Закону, визнається пам`яткою, проте не місцевого значення.

Більш того, відповідно до відкритих даних за інформацією з інформаційно аналітичної системи «МАЙНО» Дачний будинок по вул. Львівська, 18А відображено як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.

Також відповідач зазначив, що містобудівні перетворення (будівельні роботи) не здійснюються безпосередньо на пам`ятці «Дачний будинок» 1905-1908 рр.

На офіційному сайті позивача відсутні будь-які відомості щодо визначення меж території Дачного будинку по вул. Львівська, 18А, затвердження зони охорони, встановлення режиму використання пам`ятки. Відповідно до відкритих даних (інформаційно-аналітичної системи «МАЙНО») Дачний будинок відображено як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, без відображення будь-яких даних щодо наявності визначених меж території чи зони охорони, або встановлених режимів використання.

З посиланням на абз.9 статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», відповідач зазначив, що відповідно до додатку 1 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 № 979 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.79 № 920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам`яток історії та культури в м. Києві» вулиця Львівська у Святошинському районі м. Києва не відноситься до охоронних зон (архітектурних, археологічних) не відноситься до зон регулювання забудови, не відноситься до зон регулювання забудови, не відноситься до зон охоронюваного ландшафту.

Тобто, оскільки не визначені межі території Дачного будинку по вул. Львівська, 18А, не затверджені зони охорони Дачного будинку по вул. Львівська, 18А, не встановлений режим використання пам`ятки «Дачний будинок», розташованого по вул. Львівська, 18А, посилання відповідача у приписі на те, що будівництво відбувається у межах зон охорони пам`яток не відповідає дійсності.

Щодо посилання позивача у приписі на обов`язок відповідача погоджувати документацію на проведення містобудівних перетворень відповідач зазначив, що положення частини першої статті 32 Закону не застосовні, оскільки вулиця Львівська у Святошинському районі м. Києва, на якій здійснюються містобудівні перетворення, не відноситься до охоронних зон (архітектурних, археологічних), не відноситься до зон регулювання забудови, не відноситься до зон охоронюваного ландшафту. Тому позивачем на законних підставах були видані в тому числі і містобудівні умови та обмеження. У відповідача відсутні підстави для погодження будь-якої документації з Департаментом охорони культурної спадщини.

Також відповідач зазначив, що на офіційному сайті Міністерства культури України опубліковано інформацію стосовно зупинення дії наказу Мінкультури від 21.10.2011 № 912/0/16-11 щодо затвердження меж зон охорони пам`яток та історичних ареалів м. Києва.

Межі і режими використання історичних ареалів м. Києва не затверджено у встановленому законодавством порядку.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у постанові від 03.04.2020 у справі № 640/21505/18, від 27.09.2019 у справі № 826/5755/17, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 813/4993/15 про відсутність затверджених меж історичного ареалу міста Києва, за що частково відповідає безпосередньо Міністерство культури України.

Тобто, вул. Львівська не знаходиться у межах історичних ареалів населених місць, не встановлені та не затверджені зони охорони пам`ятки, тому у позивача відсутні підстави для погодження з відповідачем програм та проєктів містобудівних перетворень.

У виданих відповідачу містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, пункт 12 містобудівних умов, зазначено, що вимоги щодо охорони культурної спадщини відсутні, оскільки об`єкти історико культурної та архітектурної спадщини у кварталі розташування ділянки проєктування відсутні.

У приписі відповідача відсутнє будь-яке обгрунтоване посилання або докази, які б засвідчили, що будівельні роботи створюють загрозу руйнування або пошкодженню пам`ятки, не вказано, яким чином містобудівна діяльність позивача впливає на геологічну будову або гідрографічну мережу пам`ятки, на орфографію або рослинність, в який спосіб порушує об`ємно просторову композицію, історико меморіальну, історичну або духовну цінність.

Крім того, виходячи з аналізу Закону, позивач не наділений повноваженнями на припинення будівельних робіт саме на об`єкті будівництва позивача.

Тому аргументація позивача стосовно того, що будівельні роботи можуть спричинити негативний вплив на стан збереження об`єкта культурної спадщини («Дачний будинок», 1905-1908 рр.) є нічим іншим, як припущенням.

Відповідач оскаржив припис та постанову, що є предметом розгляду у справі № 640/29516/20.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.04.2021 позивачем надано заперечення на відзив, в яких зазначено, що до повноважень Департаменту, що встановлені статтею 6 Закону, належать зокрема забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження (п.6).

Законодавцем встановлено повноваження органу охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), серед яких чітко визначено, що Департамент надає дозвіл на проведення робіт у зонах охорони, реєструє дозволи на проведення земляних робіт, погоджує програми та проєкти містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони.

Вказане також підтверджується наказом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.10.2018 № 02-ОД «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким затверджено інформаційні та технологічні картки, серед яких:

- погодження відповідних програм та проєктів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земельних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони (п.1.1 наказу);

- надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони, на щойно виявлених об`єктах культурної спадщини (консерваця, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення) (п.1.5).

Тобто, твердження відповідача про відсутність у Департаменту повноважень з розгляду науково проєктної та/або проєктної документації щодо проведення зазначених містобудівних перетворень в частині впливу на об`єкт культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18а (18, літ.А) є безпідставними.

Щодо необхідності погодження у Департаменті документації на проведення містобудівних перетворень об`єкт перебував на державноиу обліку, починаючи з 1998 року. Виходячи зі змісту статті 1 Закону, об`єкт культурної спадщини прирівнюється до пам`яток і підлягає охороні.

Чинне законодавство у сфері охорони культурної спадщини передбачає особливий режим використання, зокрема, земель, що знаходяться у межах охоронних зон та в межах історичного ареалу населеного місця. Вказане передбачає собою отримання дозволу на проведення земляних та інших робіт у органі охорони культурної спадщини.

Законом України від 20.09.2006 ратифіковано Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, вимоги якої висвітлені у Законі України «Про охорону культурної спадщини».

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Чинне законодавство у сфері охорони культурної спадщини передбачає особливий режим використання, зокрема, земель, що знаходяться у межах охоронних зон. Вказане передбачає собою розроблення науково проєктної документації та погодження її у органі охорони культурної спадщини на містобудівні перетворення з метою визначення їх впливу на оточуючі об`єкти культурної спадщини. При цьому такі заходи (дослідження та інше) здійснюються за рахунок замовників будівельних та інших робіт.

Тільки після підтвердження відповідною науково проєктною документацією, що нове будівництво негативно не впливає на об`єкт культурної спадщини, можливо його здійснювати.

Крім того, позивач наполягає на недоречності застосування відповідачем судової практики, а саме постанов Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 826/5755/17, від 03.04.2020 у справі № 640/21505/18 та на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 813/4993/15.

Справа № 813/4993/15 стосується меж історичних ареалів міста Києва, а пам`ятка культурної спадщини на вул. Львівська, 20 (18а, 18, літ.А) не знаходиться в межах історичних ареалів міста Києва.

Щодо впливу робіт на пам`ятку Департамент не може ігнорувати навіть можливе, ймовірне знищення, руйнацію, пошкодження об`єкту культурної спадщини, адже це може мати незворотні наслідки. Департамент не може не перевіряти об`єкти культурної спадщини, діяльність юридичних чи фізичних осіб яких загрожує пам`ятці, порушує законодавство, державні стандарти, норми та правила у сфері охорони культурної спадщини.

Орган охорони не повинен чекати, поки об`єкту культурної спадщини буде завдана непоправна шкода. Стаття 30 Закону визначає, що органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

З огляду на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

01.10.2025 позивачем надано заяву, в якій зазначено, що Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як позивач у справі № 640/413/21 повідомляє суд, що станом на дату подання цього клопотання штрафні (фінансові) санкції у розмірі 86 700,00 грн, накладені постановою Департаменту від 16.12.2020 № 33-20 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері культурної спадщини», відповідачем не сплачені.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), , зареєстрований як юридична особа 14.09.2018, № запис 0042369, оранізаційно правова форма: орган місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.09.2025.

Згідно з Положенням про Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.03.2018 № 381 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 29.05.2020 № 771) Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді (п.1); основними завданнями Департаменту є: 4.1. Забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини на території міста Києва; 4.2. Контроль за виконанням законів України «Про охорони культурної спадщини», «Про охорону археологічної спадщини» та інших нормативно правових актів щодо охорони культурної та археологічної спадщини; 4.3. Державний контроль за охороною пам`яток історії та культури; 4.4. Сприяння збереженню культурної спадщини (п.4); видає розпорядження та приписи щодо охорони пам`яток культурної спадщини місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках культурної спадщини, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проєктів, передбачених законами України «Про охорону культурної спадщини» та «Про охорону археологічної спадщини», дозволів, або з відхиленням від них (п.5.21), видає дозволи на проведення робіт на пам`яток культурної спадщини місцевого значення (крім пам`яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони, на щойно виявлених об`єктах культурної спадщини (п. 5.23).

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Астма-Крим», , зареєстровано як юридична особа 20.03.2002, № запису 0003493, місцезнаходження: Україна, 03115, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЬВІВСЬКА, будинок 18-Б, керівник: Царенко Юлія Вікторівна, основний вид економічної діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

27.10.2020 начальником відділу моніторингу зон охорони Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коханієм М.С. складено Акт огляду об`єкта культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18, літ.А в Святошинському районі м. Києва, згідно з яким за результатами обстеження вказаного об`єкта культурної спадщини було встановлено, що в безпосередній близькості до нього встановлено будівельний паркан та відбуваються містобудівні перетворення з «Будівництва готельно-житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: вул. Львівська, 18 (літ.Б) в Святошинському районі міста Києва» (арк.спр. 11).

До акта додано 2 фото (арк.спр. 12-13).

28.10.2020 Департаментом охорони культурної спадщини винесено припис № 292/П, в якому зазначено таке.

«Дачний будинок», 1905-1908 рр, за адресою: вул. Львівська, 20 (на сьогодні: № 18а (18, літ.А) наказом Управління охорони пам`яток історії, культури та історичного середовища від 02.04.1998 номер 15 (перезатверджений наказом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2019 № 109), взято на облік як об`єкт культурної спадщини м. Києва.

За результатами обстеження вказаного об`єкта культурної спадщини було встановлено, що в безпосередній близькості до нього встановлено будівельний паркан та відбуваються містобудівні перетворення з «Будівництва готельно-житлового комплексу з об`єктами громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: вулиця Львівська, 18 (літ.Б) в Святошинському районі міста Києва».

Зазначені будівельні роботи можуть спричинити негативний вплив на стан збереження вищезазначеного об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до відомостей на інформаційному стенді, замовником зазначених робіт виступає ТОВ «АСТМА-КРИМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 3193550).

З посиланням на норми абзацу шостого статті 1, абзацу першого статті 22, статті 29, частини четвертої статті 32, пункту 9 статті 6, статті 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини», в приписі зазначено, що станом на сьогодні функції органу охорони культурної спадщини в місті Києві покладені на Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За результатами перевірки системи електронного документообігу Департаменту встановлено, що станом на 27.10.2020 науково проєктна та/або проєктна документація щодо проведення зазначених містобудівних перетворень, в частині впливу на зазначений об`єкт культурної спадщини, на погодження до Департаменту не надходила.

У зв`язку з наявними порушеннями частини четвертої статті 32 Закону Департамент з метою захисту та збереження пам`ятки вимагає:

- з дня отримання цього припису припинити проведення будь-яких робіт за адресою: вул. Львівська, 18 (літ.Б) в Святошинському районі міста Києва;

- в триденний строк з дня отримання цього припису надати до Департаменту для розгляду науково проєктну та/або проєктну документацію щодо проведення зазначених містобудівних перетворень в частині впливу на об`єкт культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18а (18, літ.А) (арк.спр. 14-16).

Примірник припису надіслано поштою: Київ-71, № Р04071.

04.12.2020 начальником відділу моніторингу зон охорони Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коханієм М.С. складено Акт № 37-20 про вчинення правопорушення, в якому зазначено, що Замовнику ТОВ «Астма-Крим» направлено припис від 28.10.2020 № 292/П з відповідними пам`яткоохоронними вимогами, зокрема, щодо припинення виконання будь-яких робіт за адресою: вул. Львівська, 18 (літ.Б) та надання до Департаменту для розгляду науково проєктної та/або проєктної документації щодо проведення вищезазначених містобудівних перетворень в частині впливу на об`єкт культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 8а (18, літ.А). Відповідно до частини другої статті 30 Закону приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами. За результатами перевірки системи електронного документообігу Департаменту було встановлено, що наведені вимоги Замовником виконані не були, що є порушення частин 2 та 3 статті 24, частини четвертої статті 32, частини другої статті 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (арк.спр. 17-19).

16.12.2020 позивачем винесено постанову № 33-20 «Про накладання фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою на підставі абзацу першого частини першої статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» вирішено накласти на ТОВ «Астма-Крим» (ідентифікаційний код юридичної особи: 31935250), адреса: 03115, вул. Львівська, 18-Б, м. Київ, фінансові санкції:

- за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць у розмірі 85000,00 грн;

- за невиконання припису органів охорони культурної спадщини 1700,00 грн (арк.спр. 20-23).

Постанова направлена на адресу ТОВ «Астма-Крим» та вручена 21.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з трекінгом 053.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно правові акти при розгляді справи застосовуються в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Закон України від 8 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон № 1805-ІІІ) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.

Згідно зі статтею 22 Закону № 1805-ІІІ пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Переміщення (перенесення) пам`ятки на інше місце допускається як виняток у випадках, коли неможливо зберегти пам`ятку на місці, за умови проведення комплексу наукових досліджень з вивчення та фіксації пам`ятки (обміри, фотофіксація тощо).

Фінансування всіх заходів з вивчення, фіксації, переміщення (перенесення) пам`яток, що підлягають переміщенню (перенесенню) відповідно до цього Закону, провадиться за рахунок коштів замовника робіт, які викликали необхідність переміщення (перенесення) пам`яток. Якщо переміщення (перенесення) пам`яток є необхідним внаслідок дії непереборної сили, вивчення та фіксація пам`ятки провадяться за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1805-ІІІ використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Режими використання пам`яток встановлює:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини щодо пам`яток національного значення;

орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації щодо пам`яток місцевого значення.

Забороняється змінювати призначення пам`ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (частина третя статті 24 Закону № 1805-ІІІ).

На фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані за власні кошти (стаття 29 Закону № 1805-ІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Закону № 1805-ІІІ на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 1805-ІІІ Органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини. Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Абзацами другим та сьомим частини першої статті 44 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції:

за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за невиконання припису органів охорони культурної спадщини - у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з виявленням позивачем порушення з боку ТОВ «Астма-Крим» вимог частини четвертої статті 32 Закону № 1805-ІІІ, про що 27.10.2020 складено акт огляду об`єкта культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18, літ. А в Святошинському районі м. Києві, позивачем винесено ТОВ «Астма-Крим» припис від 28.10.2020 № 292/П, який у відповідності до статті 30 Закону № 1805-ІІІ є обов`язковим до виконання, а також складено акт від 04.12.2020 № 37-20 про вчинення правопорушення.

Позивач зазначає, що за результатами повторної перевірки системи електронного документообігу Департаменту станом на 04.12.2020 науково проєктна документація на погодження та рогзгляд не надходила, дозвіл на проведення робіт не надавався, і станом на 04.12.2020 інформація щодо виконання припису від ТОВ «Астма-Крим» не надходила.

У зв`язку з наведеним позивачем винесено постанову від 16.12.2020 № 33-20 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою на власника об`єкта культурної спадщини за адресою: вул. Львівська, 18-Б у Святошинському районі фінансові санкції, визначені статтею 44 Закону № 1805-ІІІ, за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць у розмірі 85 000,00 грн, за невиконання припису органів охорони культурної спадщини у розмірі 1700,00 грн.

Доказів виконання припису та сплати фінансових санкцій позивачем станом на дату розгляду справи не надано.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що у справах за позовами про стягнення несплачених адміністративно-господарських санкцій не може надаватися оцінка законності постановам про їх застосування, оскільки це виходить за межі предмету доказування та повинно вирішуватися у справі щодо їх оскарження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.09.2018 по справі №2a-1465/10/0470, суд дійшов висновку, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Вимогою заявленого позову є стягнення суми санкцій, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення такої суми в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.

При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом санкцій не охоплюється предметом доказування даного позову, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні санкції застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі №826/18379/14 та постанові від 18.06.2018 по справі №805/3284/17-а.

Судом установлено, що ТОВ «Астма-Крим» оскаржено припис від 28.10.2020 №292/П у судовому порядку.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/29516/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асма-Крим» до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради, в якому позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати припис начальника відділу Департаменту Михайла Коханій від 28.10.2020 №292/П про припинення проведення будь-яких робіт за адресою: вул. Львівська, 18 (літ. Б) в Святошинському районі міста Києва;

зобов`язати надати до відповідача для розгляду, науково-проектну та/або проектну документацію щодо проведення містобудівних перетворень в частині впливу на об`єкт культурної спадщини за адресою: місто Київ, вул. Львівська, 18а (18, літ. А).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у справі № 640/29516/20, яке згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 21.08.2025, в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Асма-Крим» до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії-відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, судом надано оцінку наявності підстав для складання позивачем припису від 28.10.2020 № 292/П при розгляді справи № 640/29516/20.

Доказів оскарження постанови від 16.12.2020 № 33-20 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини» сторонами не надано.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо оскарження відповідачем зазначеної постанови.

Таким чином, оскільки постанова про накладення фінансових санкцій не оскаржена; правомірність припису від 28.10.2020 № 292/П встановлена судовим рішенням у справі № 640/29516/20, яке набрало законної сили; фінансові санкції відповідачем у добровільному порядку не сплачено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Оскільки позивач у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 226, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04070, м. Київ, вул. Спаська, 12, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асма-Крим» (, місцезнаходження: Україна, 03115, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЬВІВСЬКА, будинок 18-Б ) про стягнення фінансових санкцій у розмірі 86700,00 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асма-Крим» фінансові санкції на загальну суму 86700,00 грн (вісімдесят шість тисяч сімсот гривень 00 коп.) за постановою «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері культурної спадщини» від 16.12.2020 № 33-20 до спеціального фонду місцевого бюджету на р/рахунок UA0026008, банк отримувач-УК у Подільському районі, код банку 899998, , код доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Г. Секірська