Справа № 480/2450/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2025 року м. Суми Справа № 480/2450/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Cумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач неправильно застосував норму законодавства, яка стосується визначення віку, з якого позивач має право на пенсію на пільгових умовах. Також відповідач не зарахував позивачу певні періоди до загального та пільгового стажу за Списком № 2. Тому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Судом 01.04.2024 було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 КАС Україи вирішує спрау за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача у період з 01.09.1985 до 15.07.1986 позивач навчалась у СПТУ № 101 м. Сєвєродонецька. У період з 24.07.1986 до 08.09.1986 позивач працювала вимірником електропараметрів радіодеталей. У період з 03.11.1992 до 24.12.1997 позивач працювала у Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Азот гальваником процесу оксидування. Факт навчання позивача у період з 01.09.1985 до 15.07.1986 також підтверджується записами диплому від 15.07.1986 № 403524.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою від 19.02.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах. В заяві позивач просила призначити пенсію саме за Списком № 2. Вказаний факт не спростовано відповідачем.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
По-перше, щодо умов для призначення пільгової пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Пунктом 2 ч.2 ст.114 цього Закону передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (вище по тексту та надалі - Список № 2), та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Натомість ст.12 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' встановлено право виходу на пенсію за віком для жінок - після досягнення 55 років.
Згідно з пунктом "б" ст.13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."б" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності 20 років загального та 10 років пільгового стажу роботи) та право на таку пенсію зі зменшенням 55-річного пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ч.1 ст.26 та п.2 ч.2 ст.114 Закону про пенсійне страхування, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 для жінок після досягнення 55 років (за наявності загального 25 р., та пільгового стажу роботи 10 р.) та право на пенсію зі зменшенням 60 річного пенсійного віку на 2 роки за кожен рік роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування (ст. 25 та п. 1 ч. 2 ст. 114). Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію за Списком № 2 - 50 років (за наявності 20 років страхового та 10 років пільгового стажу за списком № 2), тоді як другий - у 60 та 55 років відповідно (за наявності 25 років страхового та 12,5 років пільгового стажу за списком № 2).
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 2 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування.
По-друге, щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи довідками виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Суд зазначає, що робота оксидувальником (гальваником процесу оксидування) у період з 03.11.1992 до 24.12.1997 передбачена пп.а п.5 розділу ХV Списку № 2.
Отже, на підставі записів у трудовій книжці відповідач був зобов`язаний зарахувати період роботи позивача у Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Азот з 03.11.1992 до 24.12.1997 до пільгового стажу за Списком № 2. Довідка про періоди роботи не є обов`язковою для підтвердження пільгового стажу позивача, оскільки такі періоди підтверджуються записами у трудовій книжці позивача.
По-третє, щодо періоду навчання.
Відповідно до норми ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Підпунком з абзацу 1 пунку 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, (чинного у спірний період) встановлено: крім роботи в якості робочого в загальний стаж роботи зараховується також навчання в училищах системи професійно-технічної освіти та в інших училищах.
Подібна за змістом норма міститься в ст. 38 Закону України ''Про професійну технічну освіту'', відповідно до якої час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерава між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Тому період навчання особи в училищах системи професійно-технічного навчання зараховується до періоду роботи, яка слідує одразу за закінченням такого навчання.
Оскільки позивач у з 01.09.1985 до 15.07.1986 навчалась у СПТУ № 101 м. Сєвєродонецька, за результатами чого їй присвоєно кваліфікацію вимірювача електронних параметріврадіодеталей 3 розряду, а з 24.07.1986 до 08.09.1986 - працювала вимірником електропараметрів радіодеталей, то період навчання повинен бути зарахований до страхового стажу позивача. Вказаний період навчання підтверджується записами у трудовій книжці позивача та дипломом від 15.07.1986 № НОМЕР_2 . Суд звертає увагу, що у дипломі зазначено російською мовою фактичне ім`я позивача - Эльвира, та помилково зазначено українською - Єльвіра. Проте вказане не спростовує того факту що ім`я позивача пишеться українською мовою - Ельвіра.
По-четверте, щодо ефективного способу захисту права.
Отже, відповідачач приймаючи спірне рішення неправомірно застосував норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування, а також не зарахував страхового стажу позивача період з 01.09.1985 до 15.07.1986 та до пільгового стажу за Списком № 2 період з 03.11.1992 до 24.12.1997.
Тому спірне рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.
Крім того, судом задовольняються вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи позивача у Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Азот з 03.11.1992 до 24.12.1997 та щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період з 01.09.1985 до 15.07.1986.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2) відповідно до п. ''б'' ст. 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення''.
Суд звертає увагу, що в силу норми п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Тому позивач має право на пенсію за Списком № 2 з моменту звернення - з 19.02.2024, зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 2 роки.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що відповідач з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення, не зарахував позивачу періоди до загального та пільгового стажу за Списком № 2.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, то суд, на підставі норми ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує з нього на користь позивача судовий збір у повному обсязі, а саме в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 01.10.2025.

Суддя А.І. Сидорук