Справа № 751/3528/25
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/3528/25
Провадження №2-а/751/100/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

секретаря судового засідання Курач В.С.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Мороз М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просить: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4463707 від 09.04.2025 року та закриття провадження у справі; зобов`язати відповідача повернути сплачену ним 11.04.2025 року суму штрафу у розмірі 680 грн за постановою №4463707 від 09.04.2025 року; визнати протиправними дії поліцейського взводу 1 роти 1 ГУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волохи М.Г. по складанню акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 від 09.04.2025 року; стягнути з відповідача на його користь витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 4 200,00 грн та 360,00 грн плати за зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 за три доби; стягнути понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 09.04.2025 року постановою серії ЕНА №4463707 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння ним, нібито адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. У якій зазначено, що 09.04.2025 року о 17:08 у місті Чернігові, вул.Любецька, 165, позивач здійснив зупинку транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , ближче10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим, начебто, суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.9 ПДР. Крім того, на підставі даної постанови поліцейським взводу 1 роти 1 ГУПП в Чернігівській області ДПП рядовим поліції Волохою М.Г., за відсутності позивача було одноособово складено акт огляду та тимчасового затримання належного позивачу транспортного BMW 316 і, днз НОМЕР_1 . Вважає, що оскаржувані постанова ЕНА №4463707 та Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу є незаконними, необгрунтованими та недоведеними.

26.05.2025 року, 27.05.2025 року представником позивача подані клопотання про доручення доказів (з додатками).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.04.2025 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

12.05.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти позову і просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 09.04.2025 року в місті Чернігові по вул. Любецька, 165, під час патрулювання екіпажем патрульної поліції було виявлено автомобіль BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом та перевозив дитину зростом до 150 см, без дитячої утримуючої системи Buster, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, що є порушенням п.21.11.б) ПДР. В порядку п.п.1,3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», працівники поліції подали водію вимогу про зупинку, на яку водій транспортного засобу відреагував і здійснив зупинку, порушивши вимогу п.15.9 и) ПДР, безпосередньо на виїзді з прилеглої території. Звертають увагу, що в результаті спілкування поліцейськими з позивачем у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці, за допомогою приладу Драгер, результат огляду позитивний 0,23%, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року, який направлений для прийняття рішення до Новозаводського районного суду міста Чернігова (справа №751/3675/25). Зазначає, що після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, працівники поліції діяли в межах чинного законодавства, і за результатами зупинки були винесені наступні адміністративні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №4463707 від 09.04.2025 року, за ч.3 ст.122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №4463241 від 09.04.2025 року, за ч.10 ст.121 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Щодо оскаржуваної постанови, вказує, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.9 и) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Вказує, що посилання позивача, що дану зупинку він здійснив на вимогу працівників поліції, не заслуговує на увагу, оскільки виконання вимог працівників поліції про зупинку, водієм має здійснюватися з дотримання правил зупинку, передбачених ПДР. Вважають, що інспектором була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4463707, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Звертає увагу, що позивач добровільно сплатив штраф по оскаржуваній ним постанові, тобто фактично визнав вину у вчиненні правопорушення, за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому вимога про стягнення з відповідача сплаченого штрафу є безпідставною. Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, а саме оплати послуг транспортування автомобіля евакуатором та перебування транспортного засобу позивача на штраф майданчику, вважає вимоги в цій частині також є безпідставними, оскільки враховуючи обставини справи, водієм було вчинено правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП та водій був відсторонений від керування, а розміщення транспортного засобу порушника суттєво перешкоджало дорожньому руху та створювало загрозу безпеці руху відповіднор до пп (3) п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП, поліцейськими цілком правомірно було тимчасово затримано транспортний засіб шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик та складено відповідний акт. Таким чином, поліцейські при винесенні постанови ЕНА №4463707 та складанні Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу діяла у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова та Акт відповідають встановленій формі. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить справу розглядати без участі їх представника.

Суд визнав можливим слухати справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши, позивача його представника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4463707 від 09.04.2025 року, винесеною поліцейським 1 взводу 1 роти1 батальйону УПП в Чернігівськй області капралом поліції Губко В.А., 09.04.2025 року о 17 год. 08 хв. в м. Чернігові по вул. Льобецька, 165, громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 316 і, днз НОМЕР_1 та здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду прилеглої території, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.9 «и» ПДР України (порушення зупинок ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місті), внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн (а.с.27), який позивач сплатив 11.04.2025, що підтверджується копією квитанції від 11.04.2025 року №9675-3535-0247-4772. (а.с.25)

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була отримана позивачем на місці її винесення.

Як вбачається із матеріалів справи, що попередньо позивача було зупинено, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , 09.04.2025 року в місті Чернігові по вул. Льобецька, 165, керуючи транспортним засобом BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , перевозив дитину зростом до 150 см, без дитячої утримуючої системи Buster, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п.21.11.б) ПДР, внаслідок чого відносно останнього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №4463241 від 09.04.2025 року, за ч.10 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Даний факт позивачем не оскаржується, а тому додаткову обґрунтуванню не підлягає.

Також, в той же день відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Драгер ФRLM-0316, результат позитивний 0,23% проміле.

Протокол серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року, перебуває на розгляді у Новозаводському районному суді міста Чернігова справа №751/3675/25.

В подальшому, в порядку ст.265-2 КУпАП, 09.04.2025 року поліцейським взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядовим поліції Волохом М.В. складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , який був доставлений автомобілем-евакуатором на спеціальний майданчик за адресою: місто Чернігів, провул. Вокзальний,17. (а.с.18) Спірний Акт був складений за відсутності позивача, про що свідчить його копія яка наявна у матеріалах справи. Інформація про відмову ОСОБА_1 від підпису даного Акту відсутня.

Позивач поніс витрати по оплаті послуг евакуатора в розмірі 4200,00 грн та плати за зберігання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 на спеціальному майданчику за три доби в розмірі 360 грн, які останній сплатив 10.04.2025 року та 11.04.2025 року, що підтверджується платіжними інструкціями №0.9.1 та №4В7Р-72С1-13РВ-2СК8. (а.с.13, 14)

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

За змістом пункту п. 15.9 и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до пунктів 15.1 - 15.3 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Відповідно до п.п. «з» пункту 2 частини 3 статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Оглядом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції долученого представником відповідача до матеріалів справи встановлено, що 09.04.2025 року підставою зупинки працівниками поліції автомобіля BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , під керуванням позивача, стало те, що останній перевозив дитину з порушенням п.21.11 б) ПДР. На законну вимогу працівників поліції позивач здійснив зупинку транспортного засобу за адресою м.Чернігів, вул.Любецька, 165, ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, безпосередньо на виїзді з прилеглої території, чим порушив вимогу п.15.9 и) ПДР. Даний факт також, підтверджується наданими позивачем фотоматеріалами.

Посилання позивача та його представника, як на підставу правомірності зупинки, в зв`язку з тим, що остання була здійснена на вимогу працівників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки виконання вимоги працівників поліції про зупинку, водієм має здійснюватись з дотриманням правил зупинки, передбачених ПДР.

Отже, зупинка транспортного засобу позивача ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду є суттєвим перешкоджанням дорожнього руху та є загрозою в безпеці руху, що свідчить про вчинення ОСОБА_1 ч.3 ст.122 КУпАП.

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ЕНА № 4463707 від 09.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Таким чином судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, зупинка транспортного засобу, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт наявності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу, що позивач добровільно сплатив накладене на нього адміністративне стягнення, що фактично свідчить про його згоду у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Щодо правомірності дій відповідача щодо складання 09.04.2025 Акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик, суд зазначає наступне.

В силу положень статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Частиною 4 статті 265-2 КУпАП передбачено, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Частина 5 статті 265-2 КУпАП визначає, що після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 6 статті 265-2 КУпАП за подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання (далі-Порядок) затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 17.12.2008 року.

Відповідно пункту 4 Порядку, у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. У протоколі (постанові) робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу (постанови).

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

Постанова серії ЕНА № 4463707 від 09.04.2025 року не містить інформації про складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.04.2025 року, в якому зазначено, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з ч.3 ст.122 КУпАП.

При цьому, Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.04.2025 року, складено за відсутності позивача, хоча останній і був присутній на місці події, відмітки про його відмову від підпису Акт не містить.

Як вбачається з відеофіксації вчиненого правопорушення, на місці події перебував батько позивача, з відповідним посвідченням водія, який мав можливість і бажання перепаркувати транспортний засіб, проте інспектори поліції не надали можливості це зробити. Причини відмови не повідомили.

Отже, дії поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волоха М.Г. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 від 09.04.2025 року є неправомірними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Відповідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини зазначені у відзиві на позовну заяву, не спростовують факту перебування позивача на місці події і можливості здійснити перепаркування автомобіля (скористатись допомогою батька), щоб уникнути його евакуації.

Суд вважає, що підстави для затримання транспортного засобу та його доставлення на зберігання на спеціальний майданчик були відсутні, та відповідно кошти та транспортування та зберігання транспортного засобу стягнуті з позивача неправомірно.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними свої повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій інспектора поліції (складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, без наявних для цього підстав), позивач поніс матеріальні витрати, а саме за повернення належного йому транспортного засобу зі штрафмайданчику сплатив послуги евакуатора в розмірі 4200,00 грн та плату за зберігання на спеціальному майданчику за три доби в розмірі 360,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 968,96 грн (а.с.31) підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

Водночас, статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги б/н від 15.04.2025 року, рахунок №1 від 18.04.2025 року, який є актом наданих послуг на суму 8000,00 грн.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи, не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 4000,00 грн.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 72 - 77, 90, 121, 122, 132, 241-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волоха Максима Геннадійовича щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 від 09.04.2025 року.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 4 200,00 грн та 360,00 грн плати за зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 за три доби, що разом становить 4560 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 968,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, що разом становить 4 968 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (юридична адреса: 03048, місто Київ, вул.Федора Ернста, 3, ).

Повний текст рішення складено 06.06.2025 року.

Суддя О.Г. Деркач