Справа № 386/1460/25
Суддя: Гут Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/1460/25
Провадження № 2-а/386/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

встановив:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язкузвернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яка надійшла до суду 14.08.2025, в якій просить скасувати постановупро накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №134 від 14.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адмінітративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн та закрити провадження у справі.

Крім цього, просить поновити строк на оскарження даної постанови, так як оскржувану постанову отримав засобами поштового зв`язку 31.07.2025.

Позов обґрунтовує тим, що 14 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення відносно нього, про що винесено постанову №134 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статі 210-1 КУпАП та накладено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн

У постанові зазначено, що 02.07.2025 о 12 год. 30 хв військовозобов`язаного ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. Йому було направлено повістку через систему АІТС «Оберіг» за №1184847 про виклик 26.11.2024 о 14 год.00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 26.11.2024 ОСОБА_1 будучи належним чином сповіщеним не прибув на виклик за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у встановлений термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначенногог відділу у повістці ТЦК або в будь-який інший спосіб та в подальшому також не прибув на виклик у4 строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Він не згоден з постановою і вважає її такою, що порушує його права. З матеріалів слідує, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений в повістці строк, тобто днем вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є день коди ним не вчиненні дії, які він повинен був вчиняти цього дня. Таким чином, датою вчинення правопорушення є 24.11.2024 , коли він не з`явився до відділу. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена 14.07.2025, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАп строку накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що на час винесення постанови минув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вказав, що він є інвалідом 2-ї групи з дитинства та відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Документи, що підтверджують зазначений статус неодноразово подавались ним до го відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

15.08.2025 ухвалою суду в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

28.08.2025 представник відповідача надав суду клопотання в якому вказав, що до даного часу до кабінету електронного суду не надійшла позовна заява з доданими документами у зв`язку з чим оформити та надати відзив на позов не виявляється можливим , тому просив надати вказану позовну заяву та додані до неї документи.

01.09.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 категорично не погоджується з заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог може заперечити наступне.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 14.07.2025 року №134 (вих.№1/4640 від.14.07.2025 року) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

У постанові від 14.07.2025 зазначено, що 02.07.2025 о 12.30 години військовозобов`язаного ОСОБА_1 доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук.

Під час перевірки було встановлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 через систему АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено через Укрпошту за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 , повістку №1184847 про виклик о 14.00 годині 26.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26.11.2024 о 14.00 годині військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином оповіщеним, не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у встановлений 3-денний термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, та в подальшому також не прибув на виклик у строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим порушив вимоги п.21, п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», під час дії особливого періоду.

Позивач ОСОБА_1 не згоден з постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього проведено з порушенням норм 277-2, 280 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про розгляд справи та при розгляді не було з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Окрім того, відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП вийшли терміни притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, відсутні підстави вважати, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно абзаців 2, 6 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», - громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом…уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;….виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 даного Закону визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема:з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, … Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:…військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;…Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, передбачена зокрема Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.

Правила формування повісток через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилання їх засобами поштового зв`язку, передбачений пунктами 30,301,302,303,34 Порядку №560.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.210, 2101, 211 КУпАП визначено Кодексом України про адміністративні правопорушення та Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення».

Згідно ст.235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211) крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів адміністративного провадження слідує, що протокол складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 11.00 годині 14.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під роз`ясненнями проставлена дата «02.07.2025», а також підпис ОСОБА_1 у вигляді прізвища та ініціалів. Запис у протоколі про те, що позивач відмовився підписувати протокол, відсутній. Зазначене підтверджує те, що йому ОСОБА_1 був присутній під час складання протоколу, йому роз`яснено права, доведено дату, час та місце розгляду справи. Факт присутності ОСОБА_1 також підтверджується витягом з ЄДРПВР АІТС «Оберіг», де міститься інформація про його доставку 02.07.2025 співробітниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 (додається), а також рапортом спеціаліста-оператора служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 від 02.07.2025, який міститься в матеріалах адміністративної справи. У розділі «пояснення» також проставлено підпис позивача у формі прізвища та ініціалів, але сам текст пояснення відсутній, що означає, що пояснення він надати не бажав. У графі протоколу про отримання його копії також проставлений підпис ОСОБА_1 . В адміністративному провадженні міститься повістка №1184847, сформована ЄДРПВР АІТС «Оберіг», опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, довідка про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», якими підтверджується факт виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14.00 годину 26.11.2024 та належного оповіщення. Будучи обізнаним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 не прибув для участі у розгляді адміністративної справи. Так справу розглянуто за його відсутності. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 14.07.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень (найменший розмір в межах санкції відповідної частини вказаної статті). Копію постанови ОСОБА_1 направлено через Укрпошту. Факт отримання копії постанови позивачем не оспорюється.

Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності, то згідно ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

В самій позовній заяві позивачем зазначається та визнається, що днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП є день, коли ним не вчинені дії, які він повинен був вчинити того дня, тобто 24.11.2024. Однак далі по тексту позивач ототожнює (зрівнює) поняття вчинення та виявлення правопорушення, визначаючи для них одну дату. Слід зауважити, що це різні поняття. В теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому, як зазначалось, в самій позовній заяві, що неявка на виклик за повісткою не носить характер триваючого правопорушення, а є одноактним і вичерпується фактом неприбуття до певного місця у вказані час і дату. Тому, в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення, а саме 26.11.2025.Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про безпідставне притягнення спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративної справи і наведені у тексті відзиву та долученими матеріалами.

Просив прийняти відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 до розгляду та врахувати під час прийняття рішення у справі. У задоволенні позовних вимог про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, відмовити в повному обсязі.

29.09.2025 позивач надав суду заяву, в якій просив долучити до справи копію довідки МСЕК.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи у їх відутність суду не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи,за умови що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши письмові докази, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву разом з доказами.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за наявними доказами наданими позивачем та відповідачем.

Судом встановлено, що 03.06.2025 13.10-13-30 год. в м. Умань спеціалістом оператором охорони таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ст. солдатом ОСОБА_5 складено протокол №871 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 02.07.2025 о 12.30 години військовозобов`язаного ОСОБА_1 доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено 13.11.2024 відносно ОСОБА_1 була сформована через систему АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено через Укрпошту повістка №11848447 про виклик о 14 год. 26.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, яка надіслана поштовим відправленням Укрпоштою №2056 за адресою АДРЕСА_1 . 26.11.2024 о 14 год військовозовбов`язаний ОСОБА_1 не прибув за повісткою, причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», під час дії особливого періоду. В діях військовозобов`язаного ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В протоколі повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться 14.07.2025 об 11 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що проставлено підпис ОСОБА_1 . Також стоїть підпис ОСОБА_1 про те, що другий примірник отримано.

Однак, суд ставиться критично до такого протоколу, оскільки такий протокол датований 03.06.2025 13.10-13-30 год, а відповідно до тексту такого протоколу ОСОБА_1 02.07.2025 о 12.30 години доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. Крім того, зазначено, що до протоколу додано рапорт спеціаліста оператора служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_5 .

Однак, суд, перевіривши матеріали справи №134 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, встановив, що рапорт спеціаліста оператора служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_5 датований 21.07.2025.

14.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №134 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою встановлено, що 02.07.2025 о 12.30 години військовозобов`язаного ОСОБА_1 доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 через систему АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено через Укрпошту за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 , повістку №1184847 про виклик о 14.00 годині 26.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 26.11.2024 о 14.00 годині військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином оповіщеним, не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у встановлений 3-денний термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, та в подальшому також не прибув на виклик у строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим порушив вимоги п.21, п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», під час дії особливого періоду.

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Відповідно до довідки Резерв+ сформованої 18.07.2025 ОСОБА_1 є військовозобов`язаний, відстрочка відсутня поставлений на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , інвалідність 2 ї групи, причина внаслідок інвалідності з дитинства, ВАС-957032, номер в реєстрі Оберіг 3, квартирно-експлуатаційної служби, днювальний, дата уточнення даних 18.07.2025.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Судом встановлено, що днем вчинення правопорушення, пов`язаного з неявкою на виклик до ТЦК та СП є день, коли ним не вчинені дії, які він повинен був вчинити того дня - з`явитися до 3-го відділення ТЦК та СП, тобто 26.11.2024. Тому, в даному випадку строк давності притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 закінчується через рік після його вчинення, а саме 26.11.2025.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Позивачу інкримінується порушення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), відповідно до якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі Закон №3543-ХІІ), у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Втім виклик громадян до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не може здійснюватися безпідставно.

Пунктом 27 Порядку визначено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Суд вважає, , що відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Водночас згідно з оскаржуваної постанови повістка була направлена позивачу для уточнення даних. Однак в оскаржуваній постанові не наведено, які саме дані необхідно було уточнити.

Приймаючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідач виходив з того, що позивач є належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак, не з`явився за викликом без поважних причин.

Крім того в оскаржуваній постанові в контексті причин не отримання позивачем повістки, відповідачем фактично не дано належної правової оцінки.

Також в матеріалах справи №134 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, заходяться:

протокол №871 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , датою складення якого зазначено 03.06.2025 13.10-13-30 год, а відповідно до тексту такого протоколу ОСОБА_1 02.07.2025 о 12.30 години доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин оголошення його в розшук;

рапорт спеціаліста оператора служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_5 датований 21.07.2025.

Суд критично відноситься до таких документів, та не бере до уваги оскільки такі документи датовані датою, які не відповідають дійсності, оскільки вбачається , що ОСОБА_1 був доставлений до ТЦК 02.07.2025

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на підставі вказаних документів винесено оскаржувану постанову.

За правилами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Суд, відкриваючи провадження у справі, надав відповідачу можливість подати відзив на позов та, ураховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини третьої статті 2 КАС України) зобов`язав його надати документи, які передували та/або були підставою складення оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача не спростовані, постанова було винесена відповідачем при неповному з`ясуванні обставин справи, що є грубим порушенням норм чинного законодавства та безумовною підставою для її скасування, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення №134 від 14.07.2025 року, слід скасувати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач в позовній заяві просив судові витрати покласти на позивача, суд вважає судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі ст. ст.2,77,241-246,255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч 3 ст. 210-1 КУпАП №134,постановленої 14 липня 2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.- скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Місце проживання позивача Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Місцезнаходження відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 ;ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гут Ю. О.