Справа № 621/2393/25
Суддя: Феленко Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/2393/25
Провадження № 2-а/610/123/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

15.08.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області на підставі ухвали судді Зміївського районного суду Харківської області від 28.07.2025 надійшла за підсудністю позовна заява ОСОБА_1 до Відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області (далі ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області) про скасування постанови сержанта поліції ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Кравченка О.В. серії ЕНА № 5252480 від 18.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Апазіді К.Ю. зазначив, що 18.07.2025 екіпажем патрульної поліції Лоцкіна О.С. було зупинено під час керування транспортним засобом за порушення вимог п. 2.3.в ПДР України, а саме керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. При перевірці документів працівники поліції виявили, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 у справі № 621/4143/24. На вказану постанову ОСОБА_1 , було подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду разом із клопотанням про поновлення процесуальних строків на оскарження, яку 13.06.2025 було розподілено та передано на розгляд судді Шабельнікову С.К., призначено до розгляду на 30.07.2025. Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є постанова відповідного органу, яка набрала законної сили, про що має бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість на момент винесення оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами, адже рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 призупинило свою дію, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови 18.07.2025 справа № 621/4143/24 знаходилася в Харківському апеляційному суді та було відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 . За таких обставин, представник позивача просить визнати протиправною і скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

28.08.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі, де зазначено, що Харківський апеляційний суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року, поновив вказаний строк та вважав, що строк пропущений із поважних причин. Апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову судді Зміївського районного суду Харківської області за результатами розгляду апеляційної скарги залишено без змін. Таким чином, постанова Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року у справі № 621/4143/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік набрала законної сили саме 18 серпня 2025 року. Тобто до 18.08.2025 ОСОБА_1 формально мав право керувати транспортними засобами, навіть у разі тимчасового вилучення посвідчення водія, а відтак притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у цей період є неправомірним та суперечить чинному законодавству України.

06.09.2025 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" представник відповідача ГУНП в Харківській області подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування відзиву зазначив, що під час патрулювання поліцейськими ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області було зупинено транспортний засіб марки "DAEWOO NEXIA", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху (далі ПДР). На місці зупинки транспортного засобу було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік на підставі постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 у справі № 621/4143/24, за якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 24.02.2025. Таким чином, станом на 18.07.2025 позивач був особою, позбавленою права керування, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. За вказаним фактом було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Матеріали справи відносно ОСОБА_1 , на підставі яких було винесено оскаржувану постанову, містять, зокрема відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського та витяг з інтегрованої інформаційно-пошукової системи "Армор". Отже, твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом, повністю спростовуються наявним відеозаписом, з якого крім іншого убачається, що позивач не заперечував факт керування вказаним вище транспортним засобом, а також підтвердив обізнаність про наявну щодо нього заборону керування транспортними засобами. Під час перевірки офіційного веб-порталу Судової влади України, встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2025 у справі № 621/4143/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року залишено без змін. Отже, поліцейський діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не убачається.

08.09.2025 через особистий кабінет в системі "Електронний суд" представник позивача подав відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що заперечує щодо обставин, викладених у відзиві на позовну заяву з огляду на таке. Станом на момент винесення постанови серії ЕНА № 5252480 від 18.07.2025 постанова Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 у справі № 621/4143/24 не набула законної сили, оскільки була оскаржена ОСОБА_1 та його представником Апазіді К.Ю. у встановленому порядку й перебувала на розгляді Харківського апеляційного суду. ОСОБА_1 та його представником адвокатом Апазіді К.Ю. було подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду разом із клопотанням про поновлення строків на її подання. Повідомлення з офіційного ресурсу "Судова влада України" підтверджує, що апеляційна скарга прийнята судом до розгляду, а судове засідання призначене на 30.07.2025. У постанові Харківського апеляційного суду від 18.08.2025 було вказано, що пропущений строк на апеляційне оскарження постанови є таким, що пропущений із поважних причин через необізнаність існування постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 у справі № 621/4143/24 та був поновлений. А отже, факт подання та прийняття апеляційної скарги виключає можливість вважати постанову суду першої інстанції такою, що набрала законної сили на момент винесення постанови патрульною поліцією. У цьому контексті доцільно враховувати юридичну логіку та принципи правової визначеності: постанова суду першої інстанції, яка перебуває у процесі перегляду апеляційним судом, не створює остаточних правових наслідків до завершення апеляційного провадження. Фактична дія такого рішення має вважатися призупиненою. У випадку скасування постанови першої інстанції апеляційним судом, усі правові наслідки, що виникли на її підставі, втрачають чинність. Таким чином, твердження про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на момент 18.07.2025, є юридично необґрунтованим. Наявність відкритого апеляційного провадження свідчить про відсутність остаточного вирішення справи про адміністративне правопорушення, що унеможливлює застосування санкцій за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП ґрунтувалося на передчасному та незаконному припущенні про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Позивач та його представник в судове засідання, не з`явилися, через особистий кабінет в системі "Електронний суд" представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, поданий ним 06.09.2025 відзив містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

27.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України (а.с. 23).

Ухвалою суду від 02.09.2025 замінено первісного відповідача відділ поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області належним відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, судовий розгляд справи відкладено до 29.09.2025 (а.с. 73, 78-79).

Ухвалою суду від 16.09.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі постанови ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП України в Харківській області серії ЕНА № 5252480 від 18.07.2025, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 78980714, відкритого 03.09.2025 державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Печерицею Н.М. (а.с. 128-129).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

18 липня 2025 року сержантом поліції ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 5252480, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 20 400 грн (а.с. 9).

З вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме те, що він 18.07.2025 об 11:49 год в с-щі Донець Ізюмського району Харківської області, вул. Зелена поблизу буд. 3, керував транспортним засобом марки "DAEWOO NEXIA", державний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Зміївського районного суду Харківської області від 25.02.2025, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги пунктів 2.1 "а" та 2.3 "б" ПДР. ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови, визначений ст. 289 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав під підпис.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено копію постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025, постановленої у справі № 621/4143/24, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова набрала законної сили 25.02.2025 (а.с. 58-60).

Постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2025 клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 задоволено, поновлено йому цей строк. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишено без змін (а.с. 43-46).

За даними офіційного вебсайту Харківського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до суду 13.06.2025.

З квитанцій до платіжних інструкцій про переказ готівки № 0.0..1 та № 1.279367237.1 від 26.08.2025 убачається, що ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 17 000 грн та судовий збір у сумі 605,60 грн (а.с. 41, 42).

Постановою державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від Постановою державного виконавця Балаклійського ВДВС Печерицею Н.М. від 03.09.2025 відкрито виконавче провадження № 78980714 з примусового виконання постанови серії ЕНА № 5252480 від 18.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 40 800 грн на підставі постанови ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області серії ЕНА № 5252408 від 18.07.2025 (а.с. 121-122).

Дослідженим судом відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи, зафіксовано рух автомобіля позивача у зазначені в постанові дату та час. Під час проведення перевірки інтегрованої бази даних "АРМОР" поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на підставі постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025, яка набрала законної сили 25.02.2025. ОСОБА_1 вказаний факт не заперечував, як і факт не оскарження ним вказаної постанови у передбачені законом строки. Повідомив, що звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову суду від 13.02.2025 з пропущеним строком на оскарження.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст. 242 КАС України).

Мотиви суду.

Судом встановлено, що за постановою Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова набрала законної сили 25.02.2025.

Станом на день винесення оскаржуваної постанови від 18.07.2025 ОСОБА_1 було відомо про наявність постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025, оскільки з відповідною апеляційною скаргою він звернувся 13.06.2025, а також було відомо про набрання нею законної сили, оскільки він окрім апеляційної скарги подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Тобто ОСОБА_1 знав, що до вирішення його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження оскаржувана ним постанова Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 є такою, що набрала законної сили, а він є особою позбавленою права керування транспортними засобами.

Отже, на момент постановлення оскаржуваної постанови від 18.07.2025 за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, а відповідно і інтегрованої інформаційно-пошукової системи "Армор" ОСОБА_1 був особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що йому було відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Відтак станом на 18.07.2025 ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2025 пропущений ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги було поновлено, у задоволенні апеляційної скарги було відмовлено, а постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 залишено без змін.

Тобто станом на 18.07.2025 строк апеляційного оскарження поновлено ще не було, про що також було відомо ОСОБА_1 , а тому постанова Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 на час винесення оскаржуваної постанови від 18.07.2025 не могла вважатися такою, що не набрала законної сили.

Суд звертає увагу на те, згідно з сталою практикою ЄСПЛ, незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконувати вимоги цих правил.

Так, у рішенні, ухваленому у справі "Holloran and Francis v. the United Kingdom" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з фактичних обставин, встановлених судом, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, 18.07.2025 на момент розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду Зміївського районного суду Харківської області, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, відповідач, постановляючи оскаржувану постанову 18.07.2025, діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою, тобто прийнятою з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 140, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову сержанта поліції ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Кравченка О.В. серії ЕНА № 5252480 від 18.07.2025 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13, .

Повний текст рішення складено 02.10.2025.

СуддяЮ.А. Феленко