Справа № 400/12419/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 р. № 400/12419/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування - військовий радгосп «Таврійський»): з жовтня 2005 року по листопад 2009 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський»): з жовтня 2005 року по листопад 2009 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок, призначеної ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку за період роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський»): з жовтня 2005 року по листопад 2009 року та виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 03.01.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу період роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський»): з жовтня 2005 року по листопад 2009 року. Позивач вважає, що прийняте рішення відповідача необгрунтоване, адже нею були надані документи, що підтверджують стаж роботи у Військовому радгоспі «Таврійський», а саме трудова книжка, серії НОМЕР_1 від 05.09.1995 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача за період роботи з 01.01.2004 року обчислено на підставі відомостей, що накопичені в реєстрі застрахованих осіб Державного реестру загальнообов`язкового державною соціального страхування.

Страховий стаж складає 28 років 09 місяців 06 днів (враховано протягом вересня 1977 грудня 2010 років).

Водночас, на дату призначення пенсії згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу сплата внесків ДП «Таврійське» була по січень 2006 року.

В реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків ДП «Таврійське» протягом періоду з лютого 2006 по листопада 2009 року.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2015 року ДП «Таврійське» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Страховий стаж найманим працівникам ДП «Таврійське» зараховано за період з січня 2004 року по вересень 2005 року.

Отже, підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи в ДП «Таврійське» з 01.02.2006 року по 25.11.2009 року відсутні.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з 11.06.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі та раніше за текстом Закон № 1058).

При призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи у Військовому радгоспі «Таврійський» (надалі перейменований в Державне підприємство «Таврійське») з 01.10.2005 року по 25.11.2009 року, а також заробітну плату за цей період, оскільки згідно з даними системи персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату внесків вказаним страхувальником.

Наведене призводить до отримання позивачем пенсії у меншому розмірі, ніж належало би за законодавством.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 8 Закону № 1058 передбачає право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058, страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частина 2 ст. 24 Закону № 1058 передбачає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 20 Закону № 1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 10 ст. 20 Закону № 1058).

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058 виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Частина 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464) у сукупності з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 також покладає обов`язок своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на роботодавців.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку із сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на цьому підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату внесків для нарахування пенсії за період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 17.07.2019 року у справі № 144/669/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII передбачає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати внесків до Пенсійного фонду, а тому наявність відповідної заборгованості підприємства не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періодів її роботи у Військовому радгоспі «Таврійський» (ДП «Таврійське») з 01.10.2005 року по 25.11.2009 року.

За змістом ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Враховуючи наявність підстав для зарахування зазначеного вище періоду до страхового стажу, суд вважає обгрунтованим урахування також заробітної плати позивача за вказані вище періоди для обчислення пенсії.

Разом з цим суд враховує, що перерахунок пенсії позивача належить здійснити з дати її призначення 11.06.2017 року.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський») з 01.10.2005 року по 25.11.2009 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський») з 01.10.2005 року по 25.11.2009 року, та здійснити з 11.06.2017 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку за період роботи в Державному підприємстві «Таврійське» (до перейменування військовий радгосп «Таврійський») з 01.10.2005 року по 25.11.2009 року, та виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.10.2025 року.

Суддя О.В. Малих