Справа № 640/7902/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/7902/20

24 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковник Рязанцева Руслана Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою судді окружного адміністративного суду м. Київ від 09 квітня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду із відповідними письмовими доказами 01.06.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Зокрема, із встановлених розслідування обставин вбачається, що найбільш прийнятним за даних обставин є п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону так як відповідно до «Схеми місця отримання травми підполковника ОСОБА_1 (встановлено на підставі службового розслідування)», травма Позивачем отримана поза межами території Головного КЕУ ЗСУ. Проте, враховуючи відсутність доказів, які б прямо підтверджували перебування Позивача поза межами Головного КЕУ ЗСУ у зв`язку з виконанням ним обов`язків військовослужбовця та доказів направлення його туди за наказом відповідного його командира (начальника), застосування даної норми Закону комісією не було можливим, у зв`язку із чим нею констатовано, що травма отримана під не проходження військової служби.

Таким чином, дії комісії з розслідування факту травмування Позивача відповідають вимогам Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків та не суперечать законодавству.

Крім того, маніпулювання Позивачем поняттями «розслідування» та «службове розслідування» і таким чином наголошення ним на тому, що розслідування у зв`язку з цим проведено всупереч Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків є необґрунтованими та не заслуговує уваги.

Так само не заслуговує уваги і те, що Позивач маніпулює поняттям нещасний випадок та поняттям травмування, і як було зазначено, в розумінні Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків (п. 1.5) поняття нещасний випадок охоплю поняття травмування, а відповідно поняття травмування не виключає нещасний випадок, так як попередній є наслідком останнього.

Таким чином визначальним у даному випадку є факт проведення та оформлення результатів розслідування обставин травмування Позивача у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, що є беззаперечним фактом.

Щодо протиправності п. 6 наказу начальника Головного КЕУ ЗСУ від 30.09.2016 року № 241 (по стройовій частині), в частині тимчасового допуску до виконання обов`язків за вакантною посадою старшого офіцера відділу обліку та оформлення правовстановлюючих документів земель оборони управління обліку, землеустрою та використання земель оборони Головного КЕУ ЗСУ, слід звернути увагу суду на те, що по-перше вимоги позивача не охоплюють визнання недійсним даного наказу, по-друге строк його оскарження відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції на дату прийняття наказу) - 1 місяць, давно минув та позивачем заяви про поновлення строку не подано, у зв`язку з чим твердження позивача із зазначеного є безпідставними.

На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивачем викладені доводи, які за своєю суттю аналогічні мотивам, викладеним у позовній заяві.

Представником відповідача 22.06.2020 подано заперечення на відповідь на відзив.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ від 16.07.2024 № 3863-IX (далі - Закон №3863-ІХ), який набрав чинності 26.09.2024) установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом №3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом №3863-ІХ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в реакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами дана справа передана на розгляд та вирішення Тернопільському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 цю справу передано для розгляду судді Подлісна І.М.

Ухвалою суду від 05.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу 640/7902/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника Рязанцева Руслана Васильовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язано вчинити певні дії та здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 06.05.2025 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 17 червня 2025 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 17.06.2025 відкладено розгляд справи на 31.07.2025 о 10:30 год та здійснено заміну відповідача у справі Начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника ОСОБА_2 () на належного відповідача - Міністерство оборони України ().

Від представника відповідача Міністерства оборони України через електронний суд 31.07.2025 надійшли пояснення щодо даного позову, де зазначено, що позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6- рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Слід зазначити, що Інструкція №36, на яку посилається позивач, на момент прийняття Тернопільським окружним адміністративним судом справи до провадження 05.03.2025 визнана такою, що втратила чинність 06.01.2022 на підставі Наказу Міністерства оборони № 332 від 27.10.2021.

Проте, Позивач повторно просить провести розслідування відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 №36 і прийняти рішення у відповідності до вимог ч .3 ст .24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Інструкції №36, про отримання травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби і видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Водночас станом на сьогодні наказ начальника Головного управління від 04.10.2016 № 259 про призначення службового розслідування по факту травмування, акт розслідування за фактом травмування підполковника ОСОБА_1 , акт №1 про нещасний випадок позивачем не оскаржувався, що свідчить про те, що останній з такими погоджується.

Враховуючи наведене, повторне проведення розслідування нещасного випадку і прийняття рішення у відповідності до вимог ч .3 ст .24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Інструкції №36, про отримання травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби і видання довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), є не можливим, оскільки розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 було проведено у порядку, передбаченому Інструкцією №36 і наказ начальника Головного управління від 04.10.2016 № 259 про призначення службового розслідування по факту травмування і акт розслідування за фактом травмування підполковника ОСОБА_1 і акт №1 про нещасний випадок на даний момент є чинними та не скасованими.

На підставі викладеного, представник відповідача Міністерства оборони України просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач надіслав 31.07.2025 через електронний суд заперечення на пояснення Міністерства оборони України та просив позов задовольнити шляхом: визнання протиправною бездіяльність Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 04.10.2016, у порядку передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36, та зобов`язання Міністерства оборони України в межах його повноважень, що залишились після розформування ГКЕУ ЗСУ, провести розслідування нещасного випадку і прийняти рішення у відповідності до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36, про отримання ним травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби і видати позивачу довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Ухвалою суду від 31.07.2025 відкладено розгляд справи на 24.09.2025 о 10:00 год. та продовжити строк розгляду справи на 3 місяці.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак надіслали через електронний суд клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

04 жовтня 2016 року під час виконання обов`язків військової служби позивач йшов до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з метою вирішення проблемних питань, пов`язаних з фінансово-економічними розрахунками до проекту Закону України Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. У позивача був лист Служби безпеки України від 15.08.2016 № 21/3/1-3763 (вх. МОУ № 161 21/з від 17.08.2016) щодо фінансових розрахунків до зазначеного проекту Закону України.

Під час руху (приблизно о 14 годині 30 хвилин) по території військового містечка № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) позивач спіткнувся та впав ударившись скроневою ділянкою голови об асфальтне покриття дороги неподалік Департаменту фінансів Міністерства оборони України і втратив свідомість.

Коли повернулась свідомість позивача несли на руках чотири військовослужбовця з чоловіком до санчастини Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, в якій він отримав першу медичну допомогу. Через деякий час було викликано цивільну карету швидкої медичної допомоги. Після огляду лікарем позивача доставили каретою швидкої допомоги до Національного військово-медичного клінічного центру Головного військового клінічного госпіталю (м. Київ, вул. Госпітальна, 16).

З другої половини дня 04.10.2016 по 18.10.2016 позивач лікувався в Національному військово-медичному клінічному центрі Головний військовий клінічний госпіталь та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Після лікування позивачу була вручена 21.10.2016 довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2016 № 303/7/1/1211, в якій зазначено, що закриту черепно-мозкову травму він отримав під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби.

Оскільки позивач не погодився з таким висновком проведеного Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України (далі - ГКЕУ ЗСУ) службового розслідування його нещасного випадку, в тому числі і з виданою довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2016 № 303/7/1/1211, позивач звернувся до Міністерства оборони України з письмовим зверненням від 02.12.2017, на яке отримав від ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідь від 15.01.2018 № 306/1/504.

В подальшому за адміністративним позовом позивача до Міністерства оборони України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах захисту військовослужбовців Трохименка О.В., рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі № 756/9187/18 (набрало законної сили 22.01.2020р.) визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не пересилання мого звернення від 02.12.2017 за належністю до ГКЕУ ЗСУ та зобов`язано Міністерство оборони України переслати його звернення від 02.12.2017 року за належністю для розгляду і надання відповіді.

10.02.2020 позивач звернувся письмово через Урядову «гарячу лінію» до Міністерства оборони України, в якому просив повідомити позивача про стан виконання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі № 756/9187/18. Зазначене звернення Урядовий контактний центр Урядової «гарячої лінії» зареєстрував за № СИ-1024461 1. За результатами його розгляду позивачу було надано ГКЕУ ЗСУ письмову відповідь листом від 28.02.2020 № 303/7/1/142, згідно якої, його права та законні інтереси щодо проведеного розслідування нещасного випадку не було поновлено, а навпаки відповідач підтвердив цією відповіддю, на його думку, законність (правомірність) проведеного ним службового розслідування нещасного випадку.

Не погодившись із відповіддю ГКЕУ ЗСУ від 28.02.2020 № 303/7/1/142 та службовим розслідуванням нещасного випадку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У поясненнях Міністерства оборони України зазначено, що службове розслідування було проведено відповідно до Інструкції №36, а також складено акт №1. За результатами даного службового розслідування в Акті службового розслідування та в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2016 № 303/7/1/1211 вказано, що травму позивач отримав під час проходження військової служби, а не під час виконання обов`язків військової служби.

Зазначене в цих документах не узгоджується із обставинами мого нещасного випадку та з ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в якій військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

В матеріалах розслідування немає жодного документу (доказу), що позивач 04.10.2016 не був на військовій службі і не виконував в цей день до 14год.30хв. обов`язки військової служби. Рапорти з приводу лікарняного чи відпустки він також в цей день не подавав.

Зазначення в акті службового розслідування та в акті розслідування нещасного випадку позивача, що він рухався до Департаменту фінансів МОУ «з невідомих причин», «без поважних причин», «за власною ініціативою» не є законною підставою згідно вищевказаного Закону вважати його таким, що не виконував обов`язки військової служби 04.10.2016.

Тому акти розслідування нещасного випадку позивача (Акт проведення в Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 , затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України 20.10.2016 та Акт № 1 про нещасний випадок, затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України 20.10.2016) не відповідають фактичним обставинам, суперечать доказам, є хибними і не узгоджуються з ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з Інструкцією №36.

Порядок проведення саме службового розслідування у Збройних Силах України регулювався у 2016 році Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 15.03.2004 № 82, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984. Цією Інструкцією не передбачено проведення розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України проводиться згідно Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (далі - Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків).

Вказані Інструкції різні за своєю природою, мають різне призначення, і тому саме службове розслідування не може проводитись у порядку визначеному Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків.

Таким чином, ГКЕУ ЗСУ всупереч Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків провело службове розслідування за фактом травмування позивача, а не розслідування нещасного випадку.

Доказом того, що було проведене саме службове розслідування нещасного випадку є наказ начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 04.10.2016 № 259 «Про призначення службового розслідування» та акт проведення в Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 , затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України 20.10.2016.

Відтак, щодо втрати чинності Інструкції №36 та позиції МОУ, то суд зазначає, що Інструкція №36, на яку посилається Позивач, втратила чинність 06.01.2022 на підставі Наказу МОУ №332 від 27.10.2021. Проте слід зауважити, що нещасний випадок, з приводу якого подано позов, мав місце 04.10.2016, тобто у період чинності Інструкції №36. Відповідно, саме ця редакція Інструкції підлягала застосуванню до службового розслідування події, яка відбулася за її дії. Зворотної дії в часі нормативні акти не мають, що передбачено частиною першою статті 58 Конституції України.

Також, позивач неодноразово звертався до уповноважених органів зі скаргами, а також подав позов у справі №756/9187/18, що завершився рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року про протиправність бездіяльності МОУ у частині не направлення звернення Позивача з приводу нещасного випадку до ГКЕУ ЗСУ. Відповідно, з моменту отримання незаконної відповіді від ГКЕУ у 2020 році, Позивач звернувся з позовом до суду, який наразі розглядає Тернопільський окружний адміністративний суд. Отже, Позивач вжив всі можливі законні заходи оскарження, тому твердження про «неоскарження» є юридично необґрунтованим.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідача, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправними дії Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 04.10.2016, у порядку передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36, та зобов`язання Міністерства оборони України провести розслідування нещасного випадку ОСОБА_1 і прийняти рішення про отримання ОСОБА_1 травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби і видати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Відтак, позов належить задовольнити.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції від 03.04.2020 .

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 04.10.2016, у порядку передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36.

Зобов`язати Міністерство оборони України провести розслідування щодо нещасного випадку ОСОБА_1 і прийняти рішення про отримання ОСОБА_1 травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні і видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України сплачений судовий збір в розмірі 840 грн (вісімсот сорок) 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження/місце проживання: просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049 код ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022).

Головуючий суддя Подлісна І.М.