Справа № 420/17502/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 червня 2025 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.12.2024 року справі № 420/3866/24 про відмову у призначенні пенсії з втратою годувальника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україна в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 13 вересня 2022 року з дати подання першої заяви до Пенсійного фонду України про призначення пенсії по втраті годувальника.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною померлого ОСОБА_2 . Шлюб між ними було укладено 09 грудня 1983 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 . Її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 . Її покійний чоловік, ОСОБА_2 , був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, віднесений до 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням Сері. НОМЕР_3 . Також він був інвалідом І групи, ветераном війни, посвідчується посвідченням Серії НОМЕР_4 , і його інвалідність була пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Протягом тривалого часу відповідач відмовляв позивачці у розгляді заяви по суті, надсилаючи листи-роз`яснення (від 09.09.2022 № 14758-12608/1-02/8-1500/22, від 14.09.2023 № 26336-26506/1-02/8-1500/23, від 18.12.2170/1-02/8-1500/23), посилаючись на недотримання встановленого порядку звернення (невикористання встановленої форми заяви, подання поштою). Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, 06 лютого 2014 року вона звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року їй було відмовлено у задоволенні позову. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 року у справі № 420/3866/24 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року скасовано, ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача від 13.09.2022 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеський області листом від 24.12.2024 року повідомило про направлення рішення 32 щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Отриманим нею Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.12.2024 (№ 32) їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку витратою годувальника. Підставою для відмови зазначено те, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, не досягла віку, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-14 на дату звернення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії з втратою годувальника, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Позиція відповідачів обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджуються із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі № 420/3866/24, зобов`язано повторно розглянути заяву від 13.09.2022 про призначення пенсії по втраті годувальника.

Результати розгляду документів, доданих до звернення: Дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вік померлого годувальника на дату смерті 59 років. Необхідний страховий стаж годувальника на день смерті, визначений статтею 36 Закону №1058 становить 14 років. Страховий стаж годувальника відсутній, оскільки документи про стаж годувальника не надано. Страховий стаж заявниці становить 3 роки 7 місяців 27 днів. За доданими документами до страхового стажу заявниці не зараховано: - період роботи з 15.11.1983 по 04.05.1985, згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 23.11.1983, оскільки у свідоцтві про укладання шлюбу від 09.12.1986 серія НОМЕР_6 ім`я заявниці російською мовою ОСОБА_3 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , тому зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 не підтверджено; - періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_7 від 02.09.1980, оскільки на титульному аркуші трудової книжки прізвище заявниці вказано нерозбірливо та не відповідає прізвищу згідно свідоцтва про шлюб; -період роботи в колгоспі Іскра з 13.05.1983 по 15.10.1983, згідно трудової книжки серії НОМЕР_7 від 02.09.1980, оскільки наявне необумовлене виправлення дати прийняття на роботу та відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; - період роботи в колгоспі імені Тедьмана з 05.05.1985 по 25.01.1989, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_8 від 24.11.1986, оскільки записи про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975№ 310, а саме: відсутні підстави внесення записів (документ його номер та дата ) та записи частково засвідчено печатками. Довідка про стаж за вказаний період відсутня; - період роботи з 26.07.1989 по 16.10.1989, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_8 від 24.11.1986, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено підписом відповідальної особи. Довідково повідомляємо: свідоцтво про народження ОСОБА_6 , 1994р.н.відсутнє, документи про укладання та розірвання шлюбу для підтвердження зміни дошлюбного прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_8 заявницею не надавалися.

Документи які підтверджують відношення померлого годувальника до військовослужбовця осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманими під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи не надавались (посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та посвідчення інваліда війни надано у копіях не засвідчених відповідно до вимог пункту 2.23 Порядку №22- 1). Позивач наразі не працює. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №32 від 24.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону № 796, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058 та за відсутності документів, які підтверджують відношення померлого годувальника до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою суду від 09.06.2025 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Заявою від 16.06.2025 року позивач усунула недоліки позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

03 липня 2025 року від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/67668/25).

10 липня 2025 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕП/10769/25).

Станом на 01 жовтня 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 09.12.1983 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_2 , був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, віднесений до 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 .

Також він був інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_4 .

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_9 від 20.08.2020 року ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, передбачені ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як дружина померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії

ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_10 від 15.02.2022 року.

13 вересня 2022 року (та повторно 02.08.2023, 30.11.2023) позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Як зазначає позивачка, у цій заяві вона вказала всі необхідні дані про померлого чоловіка, його статус як ліквідатора ЧАЕС 1-ї категорії, а також дані про свою інвалідність ІІІ групи.

Протягом тривалого часу відповідач відмовляв позивачці у розгляді заяви по суті, надсилаючи листи-роз`яснення (від 09.09.2022 № 14758-12608/1-02/8-1500/22, від 14.09.2023 № 26336-26506/1-02/8-1500/23, від 18.12.2170/1-02/8-1500/23), посилаючись на недотримання встановленого порядку звернення (невикористання встановленої форми заяви, подання поштою).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, 06 лютого 2014 року позивачка звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 року у справі № 420/3866/24 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року скасовано, ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача від 13.09.2022 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеський області прийнято рішення від 24.12.2024 року № 32, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону № 796, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 та за відсутності документів, які підтверджують відношення померлого годувальника до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так у даному рішенні відповідачем, зокрема, зазначено: «…Результати розгляду документів, доданих до звернення: Дата народження годувальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вік померлого годувальника на дату смерті 59 років. Необхідний страховий стаж годувальника на день смерті, визначений статтею 36 Закону №1058 становить 14 років. Страховий стаж годувальника відсутній, оскільки документи про стаж годувальника не надано. Страховий стаж заявниці становить 3 роки 7 місяців 27 днів.

За доданими документами до страхового стажу заявниці не зараховано: - період роботи з 15.11.1983 по 04.05.1985, згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 23.11.1983, оскільки у свідоцтві про укладання шлюбу від 09.12.1986 серія НОМЕР_6 ім`я заявниці російською мовою ОСОБА_3 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , тому зміна дошлюбного прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 не підтверджено; -періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_7 від 02.09.1980, оскільки на титульному аркуші трудової книжки прізвище заявниці вказано нерозбірливо та не відповідає прізвищу згідно свідоцтва про шлюб; - період роботи в колгоспі Іскра з 13.05.1983 по 15.10.1983, згідно трудової книжки серії НОМЕР_7 від 02.09.1980, оскільки наявне необумовлене виправлення дати прийняття на роботу та відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; -період роботи в колгоспі імені Тедьмана з 05.05.1985 по 25.01.1989, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_8 від 24.11.1986, оскільки записи про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975№ 310, а саме: відсутні підстави внесення записів (документ його номер та дата ) та записи частково засвідчено печатками. Довідка про стаж за вказаний період відсутня; - період роботи з 26.07.1989 по 16.10.1989, згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_8 від 24.11.1986, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено підписом відповідальної особи.

Довідково повідомляємо: свідоцтво про народження ОСОБА_6 , 1994р.н.відсутнє, документи про укладання та розірвання шлюбу для підтвердження зміни дошлюбного прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_8 заявницею не надавалися.

Документи які підтверджують відношення померлого годувальника до військовослужбовця осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських з пораненням, контузією, каліцтвом, отриманими під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворюванням, пов`язаним з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи не надавались (посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та посвідчення інваліда війни надано у копіях не засвідчених відповідно до вимог пункту 2.23 Порядку №22- 1). Позивач наразі не працює.».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788- XII (далі Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною першою статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, а статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону № 1058-IV).

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону № 1058-IV.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (абзац другий частини першої статті 36 Закону № 1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (пункти 1, 2 частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV).

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до абзацу третього частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 37 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії (частина друга статті 38 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з обставин справи, встановлених судом під час розгляду справи, позивачка, станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відноситься до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, оскільки вона є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_10 від 15.02.2022 року.

При цьому суд зазначає, що відповідач у оскаржуваному рішенні та у відзиві на позовну заяву посилається на недосягнення позивачкою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), як на підставу для відмови у призначенні позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що є протиправним, оскільки як вже судом зазначено, згідно з частиною 1 статті 36 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника. При цьому, до непрацездатних членів сім`ї, зокрема, належить дружина (чоловік), якщо вона є особою з інвалідністю або досягла пенсійного віку.

Судом достовірно встановлено, що на момент першого звернення позивачки за призначенням пенсії (13 вересня 2022 року), вона вже мала ІІІ групу інвалідності, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_10 та було зазначено в її заяві до територіального органу Пенсійного фонду України.

Суд наголошує, що факт інвалідності позивачки є самостійною та достатньою підставою для визнання її непрацездатною особою з метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

В свою чергу відповідач свідомо ігнорує цю обставину, що є неправомірним застосуванням норм матеріального права та свідчить про надмірний формалізм.

Суд також звертає увагу на те, що наявність у позивачки інвалідності ІІІ групи є самостійною підставою для призначення пенсії, а тому доводи відповідача в оскаржуваному рішенні щодо її власного страхового стажу не беруться судом до уваги, оскільки є вторинними та не є визначальними у спірних правовідносинах.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, віднесений до 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 .

Також він був інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_4 .

Посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та посвідчення інваліда війни були надані позивачкою разом із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України та наявні у матеріалах справи.

При цьому посилання відповідача на те, що «посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та посвідчення інваліда війни надано у копіях не засвідчених відповідно до вимог пункту 2.23 Порядку №22- 1», суд вважає є проявом надмірного формалізму та зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, після звернення позивачки, не вчинив жодних дій, визначених ст. 101 Закону № 1788-XII, для перевірки наданих позивачкою документів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.12.2024 року № 32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника від 13 вересня 2022 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що факт інвалідності ОСОБА_1 є самостійною та достатньою підставою для визнання її непрацездатною особою з метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачку звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.12.2024 року № 32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 вересня 2022 року про призначення пенсії по втраті годувальника та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя С.О. Cтефанов