Справа № 520/6758/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

01 жовтня 2025 року Справа № 520/6758/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, буд. 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ), третя особа Головне Управління ДПС у Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, Шрамко Ірина Сергіївна, діючи в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі за текстом - ФОП ОСОБА_1 , позивач), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (надалі за текстом - ГУ ДПС у Житомирській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.09.2024 № в частині накладення на позивача суми штрафних санкцій у розмірі 107046,00 (сто сім тисяч сорок шість гривень) грн..

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив, що фактична перевірка була призначена безпідставно, адже приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Однак, при цьому контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Також позивач вказав, що в його діях відсутній склад порушення пункту 12 статті 3 України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій, у торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, а відтак податкове повідомлення-рішення винесене ГУ ДПС у Житомирській області від 26.09.2024 №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 107046,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 відкрито спрощене провадження у справі відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), витребувано від відповідача у строк для подання відзиву усі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій.

З огляду на здійснення діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах можливого ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці та на лікарняному.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 КАС України, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 залучено до участі у справі №520/6758/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ), запропоновано третій особі надати пояснення щодо позову та докази, якими обґрунтовуються пояснення протягом семи днів після отримання зазначеної ухвали.

Відповідач, скориставшись правом, передбаченим статтею 162 КАС України, 15.04.2025 через Електронний суд подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 №, яким нараховано штрафні санкції в сумі 118753,00 грн. прийнято у межах повноважень податкового органу з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

25.06.2025 позивачем через Електронний суд було подано до суду додаткові пояснення, в яких позивач позовні вимоги підтримав і зазначив, що відносно нього контролюючими органами проводились фактичні перевірки 19.09.2024, 01.10.2024 та 11.10.2024, що підтверджується долученими актами перевірок, і за їх результатами не було виявлено порушень вимог п. 12 ст. 3 Закону про РРО. Позивач вказує, що як під час перевірки, яка була проведена 30.08.2024, так і під час наступних перевірок ним було надано контролюючому органу документи, що підтверджують ведення обліку товарних запасів у тотожній формі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС в Одеській області від 30.08.2024 №8617-п призначено проведення фактичної перевірки магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресами: АДРЕСА_2 , Одеська обл., м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, буд. 2, ТРЦ «City Center», Одеська обл., м. Одеса, вул. Новощіпний Ряд, буд. 2, ТРЦ «Острів» з 30 серпня 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 30.08.2021 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі зазначено наказу видано направлення №17291 від 30.08.2024, №17290 від 30.08.2024.

У період з 30.08.2024 по 06.09.2024 ГУ ДПС в Одеській області було проведено фактичну перевірку магазину з адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 ..

В ході зазначеної перевірки продавцю ОСОБА_2 було вручено Запит з переліком документів, які вимагає надати контролюючий орган до 03.09.2024 для проведення фактичної перевірки, а саме:

- реєстраційні документи на РРО, довідка про опломбування РРО;

- контрольні стрічки (в електронному вигляді);

- прибуткові накладні на товар, які підтверджують облік та походження товарів;

- книгу обліку доходів та форма ведення обліку товарних запасів;

- товарний звіт на останню звітну дату;

- трудові договори на найманих працівників;

- договір оренди (суборенди);

- копії наказів на призначення керівників та працівників;

- залишки товарно-матеріальних цінностей на останню звітну дату; перевірки;

- банківські виписки;

- копії паспорту та коду (керівника, бухгалтера, працівників).

На виконання вищезазначеного запиту позивачем ГУ ДПС в Одеській області було направлено листа з поясненнями та додатками. ФОП ОСОБА_1 надано, зокрема, Форму ведення обліку товарних запасів та накладну №3 від 01.08.2024 на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей.

За результатами проведеної фактичної перевірки ГУ ДПС в Одеській області було складено акт фактичної перевірки від 06.09.2024 (реєстраційний №38783/15/06/РРО/ від 09.09.2024), згідно з яким встановлено, зокрема, факти порушення порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів, а саме відсутні документи, що підтверджують облік та походження товару, який на момент перевірки знаходиться у місці продажу на загальну суму 107046,00 грн.

Відповідно до висновків перевірки встановлено порушення пунктів 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі акту фактичної перевірки від 06.09.2024 (реєстраційний №38783/15/06/РРО/ від 09.09.2024) ГУ ДПС в Житомирській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 118753,50 грн..

Відповідно до Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до ППР від 26.09.2024 № згідно акту фактичної перевірки №38783/15/06/РРО/ НОМЕР_1 від 09.09.2024:

- за непроведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку на переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздрукування та не видачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції нараховано штрафну санкцію у розмірі 11707,50 грн відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- за порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації нараховано штрафну санкцію у розмірі 107046,00 грн відповідно до ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 107046,00 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки за наявності письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.

За змістом пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема:

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;

1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З вищезазначеного вбачається, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу контролюючого органу, в якому серед іншого має бути вказано дані суб`єкта господарювання щодо якого проводитиметься перевірка (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку) та обґрунтована підстава для такої перевірки.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення в частині, суд зазначає таке.

Позивач зазначає, що в наказі від 30.08.2024 №8617-п міститься лише посилання на норму ПК України, якою визначено підстави для проведення перевірки, без зазначення конкретно яка ж саме інформація стала приводом для її проведення.

З огляду на вищезазначені доводи суд зазначає, що зі змісту наказу ГУ ДПС в Одеській області від 30.08.2024 №8617-п «Про проведення фактичної перевірки магазинів «Техно Їжак» вбачається, що податковий орган вирішив провести фактичну перевірку магазинів «Техно Їжак», натомість жодної згадки про прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється, у цьому наказі немає.

У зв`язку із зазначеним суд доходить висновку, що у ГУ ДПС в Одеській області відсутнє право на проведення перевірки позивача на підставі вищевказаного наказу, адже всупереч імперативній вимозі пункту 81.1 статті 81 ПК України, у ньому відсутнє посилання на призначення перевірки саме ФОП ОСОБА_1 .

Щодо посилання в наказі від 30.08.2024 №8617-п на підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України суд зазначає таке.

Зі змісту наказу про проведення фактичної перевірки вбачається, що підставою для її проведення вказано п.п. 19-1.1.4, п.п. 19-1.1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Аналіз підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених цим підпунктом, є отримання податковим органом письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.

Верховний Суд у постанові від 05.03.219 у справі №820/4893/18 вказав, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в ній міститься посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд зазначив, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, міститись посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 820/4891/18, від 18.04.2022 у справі № 440/6887/20.

Водночас як вбачається зі змісту наказу від 30.08.2024 №8617-п в ньому міститься лише посилання на підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України та вказано про якісь можливі порушення вимог законодавства, що прямо суперечить положенням підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України. В наказі не зазначено про які конкретно порушення йдеться, ким та коли така інформація надана, не зазначено також і жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірки. Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у зазначеній постанові не встановлено конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

Крім того, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також підтримала усталену в судовій практиці позицію, згідно з якою нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Також суд враховує правовий висновок, який викладений Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, ухваленій складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до якого невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

З урахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку, що невиконання вимог закону щодо визначення конкретної особи, стосовно якої проводиться перевірка, та підстав для її проведення призводять до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, а акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.09.2024 № в частині накладення на позивача суми штрафних санкцій у розмірі 107046,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (надалі за текстом - Порядок № 496).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);

місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;

товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

За змістом пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації. Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

За змістом пункту 11 розділу ІІ Порядку № 496 форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Положення статті 20 Закону № 265/95-ВР передбачають, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

З вищезазначеного вбачається, що суб`єкти господарювання, на яких поширюються вищезазначені вимоги і які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, крім тих, на кого такі вимоги не поширюються відповідно до чинного законодавства, зобов`язані вести товарний облік і здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. У випадку ж продажу необлікованих товарів або ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарних запасів, до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції, встановлені Законом № 265/95-ВР.

Водночас з акту фактичної перевірки та Розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що штрафні санкції у розмірі 107046,00 грн. були застосовано до позивача саме за порушення ведення товарного обліку, а не за продаж необлікованих товарів та/або ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарних запасів, що прямо суперечить приписам статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач виконав Вимогу ГУ ДПС в Одеській області та надав контролюючому органу документи, які підтверджують ведення ним товарного обліку, а саме Форму ведення обліку (ФОП ОСОБА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , податкова адреса, місце продажу: м. Одеса, пр. Небесної Сотні, 2) та накладну №3 від 01.08.2024 на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей.

З вищезазначеного вбачається, що позивач веде товарний облік належним чином.

Діючим законодавством не передбачено того, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу, і сам факт відсутності цих документів за місцем реалізації товару на час здійснення фактичної перевірки не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 810/3247/16, від 07.08.2018 у справі № 825/10/17, від 30.04.2020 у справі №803/954/14, від 05.04.2023 у справі № 420/7844/20, від 18.06.2025 у справі № 280/2502/24.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26.09.2024 № в частині накладення на позивача суми штрафних санкцій у розмірі 107046,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

При ухваленні цього рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з якою з огляду на усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, судом були вивчені і інші аргументи, однак вони є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, адже вищенаведених висновків суду не спростовують.

За змістом статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі обставини та приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, буд. 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ), третя особа Головне Управління ДПС у Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.09.2024 № в частині накладення на Позивача суму штрафних санкцій у розмірі 107046,00 (сто сім тисяч сорок шість гривень) грн..

Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, буд. 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Супрун Ю.О.