Справа № 320/30320/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Оксененка О.М.,-

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 (далі - позивач) - адвокат Клименко Іван Анатолійович, через підсистему "Електронний суд", звернувся в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період її роботи з жовтня 1981 року по 01 червня 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, у зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з жовтня 1981 року по 01 червня 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, у зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном та призначити їй пенсію за віком, врахувавши страховий стаж за п`ять місяців 2022 року (січень, лютий, березень, липень, жовтень 2022).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з жовтня 1981 року по 1 червня 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, у зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу період роботи з жовтня 1981 року по 01 червня 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, у зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном та призначити пенсію за віком, врахувати страховий стаж за 5 місяців 2022 року (січень, лютий, березень, липень, жовтень 2022 року), виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08 грудня 2023 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області суму судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийняте відповідачем рішення є немотивованими та протиправними і прийняте без всебічного, повного, об`єктивного розгляду, і перевірки поданих ОСОБА_1 документів, які додані до заяви для призначення пенсії за віком під час оцінки набутого стажу згідно із записами у трудовій книжці та у межах дії Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу за доданою довідкою від 26 лютого 1991 року №318/6 період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, тобто 10 місяців та 6 днів у зв`язку з неможливістю працевлаштування, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, що підтверджується відповідними довідками (додаток №4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду апеляційної інстанції не подано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , з метою призначення пенсії за віком у 02 лютого 2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08 лютого 2024 року №08 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні пенсії, представник позивача звернувся в суд з цим позовом за захистом порушених прав та свободи своєї довірительки.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що саме він регулює відносини між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфіковано обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 01 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Статтею 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв роботи.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно зі статтею 41 Закону №1058-IV, до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися страхові внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року по справі №358/1179/17.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що позивачу ОСОБА_1 в колгоспі була видана трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 5 "Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників", затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 "Про трудові книжки колгоспників", у трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема, відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення. При цьому відповідно до пункту13 "Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на голову правління колгоспу, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа, за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно поданих позивачем ОСОБА_1 документів Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувало їй страховий стаж 28 років 11 місяців 10 днів.

Позивачу ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу такі періоди:

- роботи в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області з жовтня 1981 року по 01 червня 1982 року.

- та період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, у зв`язку з неможливістю працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном (довідка від 26 лютого 1991 року №318/6).

В матеріалах справи міститься належна позивачу трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 , дата заповнення 15 травня 1982 року, яка видана в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, в якій зазначено, а саме: з жовтня 1981 року по 01 червень 1982 року працювала нянею, кількість відпрацьованих людиноднів на рік за 1981 рік - 69, за 1982 рік - 119, нараховано за рік грошей (карбованців) за 1981 рік - 168,76 крб., за 1982 рік - 330,24 крб. Дані за 1981 та 1982 рік засвідчені головою колгоспу і головним бухгалтером та проставлена печатка колгоспу ім.Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області (а.с.10 (зворотній бік)).

Позивачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в Новобасанській сільській раді Чернігівської області отримані наступні архівні довідки про стаж роботи у колгоспі та кількість вироблених трудоднів з жовтня 1981 року по липень 1982 року: від 05 грудня 2023 року за №161; від 19 лютого 2024 року за №20; від 19 лютого 2024 року за №21 (а.с.17, 18, 31).

26 лютого 2024 року за №25 отримана довідка про те, що в документах з особового складу за 1981 - 1982 роки по колгоспу Леніна мінімум вихододнів не вказано.

Відповідач відмовив у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу роботу в колгоспі за архівною довідкою №161 від 05 грудня 2023 року, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним.

З метою встановлення юридичного факту ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва, заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з заявою про встановлення юридичного факту.

29 квітня 2024 року Деснянським районним судом міста Києва по справі №754/3346/24 винесено рішення, яким встановлено факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 ; встановлено, що архівні довідки №161 від 05 грудня 2023 року №20 від 19 лютого 2024 року та №21 від 19 лютого 2024 року, де зазначено ОСОБА_2 - належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду враховує, що рішенням Деснянським районним судом міста Києва від 29 квітня 2024 року по справі №754/3346/24 встановлено факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , а отже відомості, які в ній зазначені є достовірними.

В рішенні відповідач для зарахування періоду роботи в колгоспі вказав на необхідність надати уточнюючу довідку про фактично відпрацьовану кількість трудоднів.

Відповідно до пункту 5 "Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників", затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 "Про трудові книжки колгоспників", у трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема, відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення.

Згідно пункту 13 "Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників", відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на голову правління колгоспу, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

В трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 в графі 6 не вказано встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік за 1981 та 1982 рік.

В архівній довідці від 19 лютого 2024 року №20 зазначено, що ОСОБА_4 з жовтня по грудень 1981 року вироблено трудоднів 59, а за 1982 рік вироблено трудоднів НОМЕР_3 (а.с.17).

З аналізу трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , архівних довідок, які видані ОСОБА_1 , судом першої інстанції правильно встановлено, що дані документи в своїй сукупності підтверджують період роботи позивача з жовтня 1981 року по липень 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідачем не надано, а тому, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно не врахував період роботи позивача з жовтня 1981 року по липень 1982 року в колгоспі ім. Леніна Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

Позивач ОСОБА_1 для підтвердження неможливості працевлаштування за місцем служби чоловіка за кордоном з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року надала довідку від 26 лютого 1991 року №318/6.

Згідно довідки від 26 лютого 1991 року №318/6, (м. Москва К-160/318), яка видана військовою частиною НОМЕР_4 її законному чоловіку - старшому лейтенанту ОСОБА_5 про те, що він проходив дійсну військову службу за кордоном з 10 жовтня 1989 року по 22 лютого 1991 року. Разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 , яка не працювала з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року у зв`язку з неможливістю працевлаштування. Довідка видана для пред`явлення в органи соціального забезпечення.

Відмовляючи в призначенні пенсії позивачу за віком в рішенні від 08 лютого 2024 року №08 відповідач вказує, що довідка від 26 лютого 1991 року №318/6 видана в Російській Федерації. Законом України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01 грудня 2022 року зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. Видані в цих державах документи, які не мають установленої форми, приймаються на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, що передбачено Законом України від 10 січня 2022 року №2933-ІІІ "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" 1961 року.

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що довідка від 26 лютого 1991 року №318/6 видана в СРСР, а не в Російській Федерації, і Українська РСР на той час входила до складу СРСР (Акт проголошення незалежності України прийнятий 24 серпня 1991 року).

08 грудня 1991 року голови республік-першозасновників СРСР - Росії, України та Білорусі - Борис Єльцин, Леонід Кравчук і Станіслав Шушкевич у держрезиденції "Віскулі" в Біловезькій пущі підписали угоди, згідно з якими Радянський Союз припинив існування як суб`єкт міжнародного права.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово було продовжено.

Довідка від 26 лютого 1991 року №318/6, яка видана в/ч НОМЕР_4 має установлену форму і скріплена гербовою печаткою, видана уповноваженим органом СРСР, до 24 лютого 2022 року і такі довідки приймалися та території України без спеціального посвідчення, Українська РСР станом на 26 лютого 1991 року входила до складу СРСР. Вказана довідка подано позивачем до Пенсійного фонду України під час дії воєнного стану.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2023 року №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" вказана довідка має прийматися на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо).

Відповідно до пункту 13 Порядку №637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток №4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони. При цьому для дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 р., період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами.

Аналіз пункту 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній дає підстави для висновку про те, що період проживання дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 01 січня 1990 року, з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, а військовослужбовців звільнених з дійсної військової служби після 01 січня 1990 року довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони.

Проаналізувавши норми права та матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу за доданою довідкою від 26 лютого 1991 року №318/6 період з 26 грудня 1989 року по 07 листопада 1990 року, тобто 10 місяців та 6 днів у зв`язку з неможливістю працевлаштування.

Щодо посилання відповідача на втручання судом першої інстанції в діяльність територіального управління Пенсійного фонду України, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що в даному випадку судом першої інстанції правоміно захищено порушені права позивача та з метою уникнення в подальшому протиправних дій відповідача та подання нових позовів зобов`язав відповідача вчинити дії щодо зарахувати спірного стажу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі №320/30320/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

О.М. Оксененко