Справа № 380/2035/25
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 рокусправа № 380/2035/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді О.Желік, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області із вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 108980 від 18 грудня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою із позивача спірним рішенням № ПШ 108980 від 18 грудня 2024 року. Так, позивач наголошує, що відповідачем не дотримано вимог Порядку проведення рейдових перевірок. Протиправність та незаконність оскаржуваної постанови позивач обґрунтовує тим, що усі необхідні документи для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень у позивача наявні та були надані водієм для огляду інспектору Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті. ФОП ОСОБА_1 здійснював нерегулярне міжнародне перевезення пасажирів за різними маршрутами, на підставі господарських договорів укладених із різними замовниками, а відтак у даних перевезеннях не вбачається ознак міжнародних регулярних перевезень. Крім цього, станом на день розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу 18 грудня 2024 року нормативний акт, на підставі якого на позивача накладено стягнення, втратив свою чинність.

Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що рейдова перевірка проведена відповідно до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567. Під час рейдової перевірки транспортного засобу марки «VAN HOOL», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт при виконанні нерегулярних міжнародних перевезень пасажирів за маршрутом Україна Болгарія. У ході перевірки виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність усіх необхідних документів для організації та здійснення ФОП ОСОБА_1 саме регулярних міжнародних перевезень пасажирів.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець та здійснює свою господарську діяльність пов`язану з організацією пасажирських перевезень в тому числі міжнародних.

15 серпня 2024 року о 13:50 год на автодорозі М-19 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Никифорук Н.С. складено акт №116031 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - акт №116031).

З акту №116031 вбачається, що автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2.8. Наказу Міністерства транспорту України №75 від 09.02.2004 «Про затвердження Порядку організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні», які полягали у здійсненні нерегулярних міжнародних перевезень пасажирів автобусом марки «VAN HOOL», номерний знак НОМЕР_2 , за маршрутом «Україна - Болгарія» із використанням шляхових листів груп перевезень пасажирів (Угода INTERBUS) із порушення регулярності руху, що підтверджується у кількості виконаних рейсів або за інформацією наданою листом ДМС України.

18 грудня 2024 року, на підставі акту №116031, в.о. заступника начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області по справі №3116 прийнято оскаржувану постанову № ПШ 108980 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.

Вважаючи постанову незаконною та протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами 14, 17 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За змістом абзацу 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини 1 статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

За правилами частини 4 статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

У відповідності до частини 2 статті 56 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні міжнародних нерегулярних, маятникових (човникових) та регулярних транзитних перевезень водії повинні мати списки пасажирів та інші документи, обумовлені законодавством України.

Згідно з абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - Порядок №1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункти 2, 4 Порядку №1567).

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку №1567).

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема: додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспот»; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода) (абзаци 1, 3, 4 пункту 15 Порядку №1567).

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац 1 пункту 21 Порядку №1567).

Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Судом встановлено, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 116031 від 15 серпня 2024 року, контролюючий орган зробив висновок про порушення позивачем статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Із структури статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що така складається з восьми частин, однак відповідачем не зазначено, які саме вимоги законодавства були порушені при здійсненні міжнародного перевезення позивачем.

Водночас зі змісту постанови суть виявленого порушення полягає в тому, що на момент проведення перевірки водій, який здійснював міжнародні перевезення пасажирів порушив регулярність руху, що підтверджується у кількості виконаних рейсів або за інформацією наданою листом ДМС України, проте в матеріалах справи відсутній будь-який лист ДМС України на який покликається інспектор у акті №116031 від 15 серпня 2024 року.

Встановлення контролюючим органом порушення позивачем п. 2.8. Порядку №75, а саме здійснення регулярних міжнародних пасажирських перевезень без відповідних документів спростовується наступними обґрунтуваннями та доказами.

Пункт 2.8. Порядку №75 передбачав, що міжнародні нерегулярні перевезення за одним і тим самим маршрутом з періодичністю частіше ніж один раз на тиждень належать до міжнародних регулярних перевезень.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» під автобусним маршрутом слід розуміти шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

В день проведення перевірки 15 серпня 2024 року ФОП ОСОБА_1 здійснював нерегулярне міжнародне перевезення пасажирів на автобусі марки «VAN HOOL», номерний знак НОМЕР_2 , який слідував за маршрутом з м. Стрий Львівської області (Україна) до м. Несебр (Болгарія), що відображено у шляховому листі пасажира ІНТЕРБУС №000008, журнал №007926.

11 серпня 2024 року ФОП ОСОБА_1 здійснював нерегулярне міжнародне перевезення пасажирів на автобусі марки «VAN HOOL», номерний знак НОМЕР_2 , за маршрутом з м. Снятин Івано-Франківської області (Україна) до м. Несебр (Болгарія), що відображено у шляховому листі пасажира ІНТЕРБУС №000006, журнал №007926.

Як вбачається, вищенаведені нерегулярні міжнародні перевезення пасажирів ФОП ОСОБА_1 здійснював за різними маршрутами, а відтак у даних перевезеннях не вбачається ознак регулярності, що потребує додаткових дозвільних документів.

Окрім цього, такі перевезення позивач здійснював на підставі оплатних господарських договорів укладених з ПП «Тур-Груп» та ТОВ «Танго Тревел», що підтверджує відсутність ознак здійснення регулярних міжнародних пасажирських перевезень.

Також суд враховує, що відповідно до змісту акту № 116031 автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.8. Наказу Міністерства транспорту України №75 від 09 лютого 2004 року «Про затвердження Порядку організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні» 15 серпня 2024 року, в той час як зазначений нормативний акт втратив чинність 04 грудня 2024 року, на підставі Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 05 вересня 2024 року № 966. Отже, оскаржувана постанова від 18 грудня 2024 року прийнята після втрати чинності нормативного акта, який регламентував порушення позивачем законодавства у сфері міжнародних пасажирських перевезень.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.

Суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Про обов`язок уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України приймати обґрунтоване рішення про відмову у перетинанні державного кордону також вказано і в частині першій статті 14 Закону України №1710-VI.

Критерій обґрунтованості вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд також вказує на те, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Резюмуючи викладені висновки суд вважає, що рішення відповідача про застосування до позивача ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000 грн, не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині 2 статті 2 КАС України, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому відновлення порушених прав позивача у вказаний спосіб є своєю чергою наслідком визнання протиправних дій уповноважених осіб відповідача при прийнятті спірних рішень. А тому з позиції суду є достатнім та обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 108980 від 18 грудня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, у виді судового збору, в сумі 1 211,20 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Желік О.М.