Справа № 560/18574/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18574/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

30 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про визнання дій протиправними, зобов`язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01.01.2018 по 20.01.2020 (у тому числі щорічну грошову допомогу на оздоровлення, щорічну матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та належну по звільненню грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки, одноразову допомогу при звільненні) виходячи з розміру надбавки за науковий ступінь доктора наук 25% від посадового окладу та вчене звання професора у розмірі 33% від посадового окладу. Зазначає, що відповідач при визначенні розмірів грошового забезпечення протиправно не врахував доплату за науковий ступінь 25% посадового окладу та доплату за вчене звання 33 % посадового окладу відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" № 1556-VII, що призвело до заниження належних йому виплат.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького щодо незастосування положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" при обчисленні і виплаті ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь і надбавки за вчене звання в розмірі 10%.

Зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.01.2020 (а також інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення) з врахуванням надбавки за науковий ступінь 25% посадового окладу та надбавки за вчене звання 33% посадового окладу, відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (по стройовій частині) №22-ОС від 14.01.2020 позивача звільнено з військової служби з 20.01.2020.

Згідно довідки про види грошового забезпечення встановлено, що з 01.01.2018 по 29.02.2018 доплата за науковий ступінь і вчення звання проводились позивачу у розмірі 25% та 33% від посадового окладу. У період з 01.03.2018 по 20.01.2020 відповідач нараховував позивачу доплати за науковий ступінь та за вчене звання у розмірі 10%, що позивач вважає неправомірним, а тому звернувся до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні грошового забезпечення позивача необхідно застосовувати розмір надбавки за науковий ступінь 25 % посадового окладу, та за вчене звання 33 % посадового окладу відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону №1556-VII.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про вищу освіту" № 1556-VII від 01.07.2014 законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України Про освіту, Про наукову і науково-технічну діяльність, цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Виходячи зі змісту пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 1556-VII вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З огляду на це, законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України Про вищу освіту.

Згідно з підпунктом 8 пункту 2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1556-VII після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника до вченого звання старшого дослідника.

Частиною 2 статті 59 Закону №1556-VII визначено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, за вчені звання доцент і старший дослідник 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

З системного аналізу вищевказаних нормативно-правових актів вбачається, що законодавством передбачене створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання), особливістю правового статусу яких є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників.

Водночас, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів, та яким передбачені гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, у тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України "Про вищу освіту".

Відтак, вказаними нормами чітко передбачене встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання безвідносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, чи звичайним закладом вищої освіти.

Згідно з Дипломом серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 присуджений науковий ступінь доктора технічних наук. Відповідно до Атестата серії 12ПР №009589 рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 16.05.2014 ОСОБА_1 присвоєне вчене звання професора кафедри.

Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, в якій позивач проходив військову службу, є вищим військовим навчальним закладом.

Отже, розрахунок грошового забезпечення позивача, як колишнього наукового працівника такого закладу освіти, повинен здійснюватися з урахуванням вимог, у тому числі, статті 59 Закону України "Про вищу освіту".

Натомість, відповідач не довів правомірності і обґрунтованості встановлення позивачу доплат за науковий ступінь та за вчене звання у розмірі 10%.

Крім того, до спірних правовідносин за участю позивача, як до наукового працівника вищого військового закладу, мають застосовуватись приписи Закону України "Про вищу освіту", якими, зокрема ч. 2 ст. 59, установлено доплату за науковий ступінь у розмірі не менше ніж 25 відсотків посадового окладу, та за вчене звання 33 відсотки посадового окладу.

Правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені п.п. 2 п.6 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання. У той же час, для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата повинна встановлюватись з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені ст. 59 Закону №1556-VII.

Частиною 3 статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Виходячи з наведених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розмірів доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч. 2 ст. 59 Закону №1556, а не положення підзаконного акту - підпунктів 2, 3 п. 6 Постанови № 704.

З огляду на це, при обчисленні грошового забезпечення позивача необхідно застосовувати розмір надбавки за науковий ступінь 25 % посадового окладу, та за вчене звання 33 % посадового окладу відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону №1556-VII.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.