Справа № 240/17320/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 жовтня 2025 року м. Житомир

справа № 240/17320/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не нарахуванні та не виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 11.03.2022 по 30.11.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 11.03.2022 по 30.11.2023.

Позивач, посилаючись на порушення його прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Позивач ухвалу суду від 07.07.2025 про залишення його позовної заяви без руху не отримав, оскільки конверт з відповідною ухвалою суду повернувся на адресу суду 12 серпня 2025 року, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку на конверті із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення №364.

В подальшому, судом повторно направлено ухвалу суду від 07.07.2025, вказана кореспонденція вручена отримувачу особисто 29.08.2025, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення №624, однак позивач у строк встановлений судом, вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1).

Отже, до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правову позицію Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

З огляду на викладене, право позивача на звернення до суду із позовом щодо позовних вимог до 19.07.2022, відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), не обмежене будь-яким строком.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23.

Щодо іншої частини позовних вимог, а саме з 19.07.2022 по 30.11.2023, суд зазначає наступне.

19 липня 2022 року набув чинності Закон України від 01.07.2022 №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю, а саме, змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати, у зв`язку з чим, починаючи з 19.07.2022 установлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Предметом оскарження у даній справі є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні та не нарахуванні та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 11.03.2022 по 30.11.2023.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27.04.2023 у справі №300/4201/22 та від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

У зв`язку з вищенаведеним, початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022 по 30.11.2023) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Як свідчать матеріали справи, а саме копія витягу з наказу від 30.11.2023 №337 командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 30.11.2023 виключено зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення, водночас до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 29.06.2025 (шляхом подання позовної заяви засобами поштового зв`язку), тобто з пропуском тримісячного строку, передбаченого чинним законодавством України.

У зв`язку з встановленими обставинами, відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2025, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Однак, у визначений судом строк, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску, позивач до суду не подав.

За таких обставин, подання позивачем у липні 2025 року позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням рішень, бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не нарахуванні та не виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 11.03.2022 по 30.11.2023, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

За висновком Верховного Суду Суд таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа-відповіді від відповідача на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки позивач мав дізнатися про порушення своїх прав після отримання грошового атестату або іншого документу, що містить повну інформацію про відповідні виплати.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики та інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Доводи, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем до суду не надано.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, суд дійшов висновку, що доводи, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Проте, згідно з ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вказує, що правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли у період з 11.03.2022, однак з даним позовом до суду позивач звернувся лише 29.06.2025, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 КАС України та статтею 233 КЗпП України.

Водночас, з метою дотримання основоположного права позивача на доступ до правосуддя суд дійшов до висновку, що в даній справі підлягають до розгляду лише ті позовні вимоги, що регулювалися положеннями частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції чинній до 19.07.2022, тобто з 11.03.2022 по 18.07.2022.

З урахуванням висновків суду викладених вище, позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не нарахуванні та не виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 по 30.11.2023, а також зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 по 30.11.2023, підлягають поверненню позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не нарахуванні та не виплати індексації грошового забезпечення за період прожодження військової служби з 19.07.2022 по 30.11.2023, а також зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 по 30.11.2023, - повернути позивачу без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення.

3. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Горовенко