Справа № 120/2149/25
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2025 р. Справа № 120/2149/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішення № 40 від 30.10.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою від 25.02.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

07.03.2025 представником відповідача до суду подано відзив, яким просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. Крім іншого зауважує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

10.03.2025 та 18.03.2025 позивачем на адресу суду надіслано відповіді на відзив, якими заперечує твердження ГУ ПФУ у Вінницькій області викладені у відзиві.

Однак, подані відповіді на відзив суд до уваги не бере, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 КАС України заявами по суті в даній категорії справ є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 30.10.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає/перераховує пенсію, ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За результатами розгляду документів доданих до заяви ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 40 від 05.11.2024, яким за доданими документами до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності зараховано відповідно до акту проведення зустрічної перевірки первинних документів від 07.10.2005 з урахуванням даних персоніфікованого обліку.

Не зараховано до страхового стажу період перебування на підготовчих курсах з 01.09.1991 по 28.08.1992 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки згідно з пунктом «д» абзацу 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, зокрема, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. У відповідності з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, яке затверджене наказом Міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29.09.1969 № 732 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, саме як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді для вступу до вищого навчального закладу Тільки після закінчення цієї підготовки особа намагатиметься вступити на навчання до вищого навчального закладу. Час перебування на підготовчих курсах та підготовчому відділенні при вищих навчальних закладах не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховується до стажу роботи для призначення пенсі. Окрім того, диплом НОМЕР_2 від 08.07.1992, не містить підпису секретаря.

Отже, позивач, не погоджується з прийнятим рішенням управління Пенсійного фонду № 40 від 05.11.2024, яким йому відмовлено у призначенні пенсії по віку, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Таким чином, підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте, зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить, зокрема, від того, яку систему оподаткування використовував підприємець до виходу на пенсію, а також від факту підтвердження сплати страхових внесків.

Разом з тим, звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1.1. Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За змістом пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За змістом підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

В свою чергу, пунктом 4 Порядку №637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Поряд із тим, з 01.05.1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01.07.2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01.07.2000 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Так, зі спірного рішення вбачається, що до страхового стажу позивача період ведення підприємницької діяльності зараховано відповідно до акту проведення зустрічної перевірки первинних документів від 07.10.2005 з урахуванням даних персоніфікованого обліку.

Відповідно до довідки від 27.11.2024 за № 1136/03-20-24-06 виданої Головним управлінням ДПС у Волинській області, визначено, що ОСОБА_1 згідно поданої звітності за період: з 18.11.1994 по 31.12.1994 перебував на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу становить 0.

з 01.01.1995 по 31.12.1995 перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку. Патент №041940 з 01.01.1995 по 31.03.199. Патент № 046741 з 01.04.1995 по 30.06.1995 продовжено до 30.09.1995, продовжено до 31.10.1995 продовжено до 30.11.1995, продовжено до 31.12.1995, продовжено до 31.01.1996.

з 01.01.1996 по 31.12.1996 - перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку. Патент № 000442 з 01.02.1996 по 29.02.1996 продовжено з 29.02.1996 по 29.03.1996, продовжено з 01.04.1996 по 30.09.1996, продовжено з 01.10.1996 по 01.11.1996, продовжено з 02.11.1996 по 02.12.1996, продовжено з 03.12.1996 по 31.12.1996, що підтверджуємо копією патенту;

з 01.01.1997 по 31.12.1997 - перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку. Патент № 041627 з 01.01.199 по 31.01.1997, продовжено з 01.02.1997 по 03.03.1997, продовжено з 01.03.1997 по 01.04.1997, продовжено з 23.04.1997 по 23.05.1997, продовжено з 29.05.1997 по 29.06.1997. Патент № 034109 з 01.07.1997 по 01.08.1997, продовжено з 07.08.1997 по 07.09.1997, продовжено з 01.10.1997 по 01.11.1997, продовжено з 02.11.1997 по 31.12.1997, що підтверджуємо копією патентів;

з 01.01.1998 по 31.12.1998 - перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку. Патент № 034109 продовжено з 01.01.1998 по 01.02.1998 Патент № 034301 з 01.02.1998 no 01.03.1998, продовжено з 01.03.1998 по 01.05.1998. Патент № 028186 17.07.1998 по 16.08.1998, що підтверджуємо копією патентів;

з 01.01.1999 по 31.12.1999 - перебував на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу становить 79 грн. 92 коп.;

з 01.01.2000 по 30.06.2000 - перебував на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу становить 94 грн. 45 коп.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Разом з цим, позивач у своїй позовній заяві просить зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періоди: з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.01.1995 по 31.12.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 01.01.1997 по 31.12.1997; за 1998 рік - 3 01.01.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021.

Однак, суд наголошує, що оскаржуваним рішенням №0 від 05.11.2024 надано оцінку лише щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періодів перебування на підготовчих курсах з 01.09.1991 по 28.08.1992 та зазначено, що диплом НОМЕР_2 від 08.07.1992 не містить підпису секретаря.

При цьому, оскаржуваним рішенням не було надано оцінки щодо зарахування чи відмови у зарахуванні періодів з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.01.1995 по 31.12.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 01.01.1997 по 31.12.1997; за 1998 рік - 3 01.01.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021 з відповідним обґрунтуванням підстав такого не зарахування.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у своєму рішенні взагалі не висловлював своєї позиції та аргументів щодо зарахування чи не зарахування до страхового стажу тих періодів, на які вказує позивач у позовній заяві.

Також у рішенні відсутні будь-які висновки відповідача щодо періодів, на які вказує позивач.

Суд звертає увагу, що частиною другою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та розсудливо.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, суб`єкт владних повноважень, у даному випадку орган пенсійного фонду, зобов`язаний обґрунтовувати рішення, які він приймає, зобов`язаний навести/вказати його належне обґрунтування. Таке рішення має бути належно визначеним та зрозумілим, а його мотивування (обґрунтування) у письмовій формі повинно давати можливість особі правильно його зрозуміти та реалізувати право на оскарження.

Втім, орган пенсійного фонду в оскаржуваному рішенні не визначив періоди, які не зараховуються до страхового стажу позивача в частинні ведення підприємницької діяльності. У зв`язку із чим, суд не може надати оцінку щодо рахування до страхового стажу позивача періодів ведення підприємницької діяльності з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.01.1995 по 31.12.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 01.01.1997 по 31.12.1997; за 1998 рік - 3 01.01.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021. А тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відносно того, що до стахового стажу не зараховано період з 01.09.1991 по 28.08.1992, оскільки диплом ФВ 765558 від 08.07.1992 не містить підпису секретаря та є курсам підготовчого відділення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно з матеріалами справи, рішенням № 40 від 05.11.2024 Управління зазначило, що диплом НОМЕР_2 від 08.07.1992 не містить підпису секретаря та відноситься до підготовчих курсів.

Разом з тим, трудова книжка серії НОМЕР_3 містить запис № 7 з якого слідує, що позивач у період з 01.09.1991 по 28.08.1992 року зарахований на стаціонарне відділення сільськогосподарської академії.

Отже, враховуючи вимоги Порядку № 637 трудовий стаж позивача може бути встановлений на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підтвердження періоду свого навчання в Українського ордена Трудового Червоного прапора сільсько-господарської академії з 01.09.1991 по 08.06.1992, позивачем надано копію диплому НОМЕР_2 виданого 08.07.1992 (згідно якого позивач у 1991 році поступив, а 1992 року завершив повний курс педагогічного факультету).

Згідно копії диплому серії НОМЕР_2 , в ньому відсутній підпис секретаря.

Суд зауважує, що вказаний вище диплом не мiстить помарок, виправлень та пiдчисток, на ньому є пiдписи голови державної квалiфiкацiйної комісії, директора навчального закладу та печатка, проставлена вiдмiтка про видачу та реєстраційний номер.

Отже, з вказаного диплома можна визначити вci данi для встановлення навчання позивача для зарахування до трудового стажу.

Також, суд звертає увагу, що навчання позивача додатково пiдтверджує надана останнім суду копія трудової книжки серії НОМЕР_3 .

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації навчального закладу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.

Разом з тим, як зауважує представник відповідача, що період з 01.09.1991 по 08.07.1992, зараховано управлінням Пенсійного фонду до загального стажу позивача під час розгляду заяви позивача від 09.12.2024, а відтак, суд може лише констатувати, що період з 01.09.1991 по 08.07.1992, правомірно зараховано управлінням Пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 05.11.2024 за № 40 є немотивованим, належним чином не обґрунтованим в частині зарахування чи не зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності, відтак підлягає скасуванню.

Водночас, суд не є органом пенсійного фонду і не повинен перебирати на себе його функції, зокрема на власний розсуд визначати які періоди роботи зараховувати до стажу особи, а які не зараховувати, визначати документи, які необхідні для зарахування конкретних періодів роботи до страхового стажу, вказувати підстави зарахування чи не зарахування конкретних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати рішення неправомірним та скасувати його, а також зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути відповідне питання та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване та обґрунтоване нормами законодавства рішення, при цьому суд не може перебирати на себе функцію органу пенсійного фонду, яка не покладена на суд законом.

Тому позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати позивачу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, невраховані періоди трудової діяльності: з 18.11.1994 по 31.12.1994; за 1995 рік - з 01.01.1995 по 31.12.1995; за 1996 рік - з 01.01.1996 по 31.12.1996; за 1997 рік - з 01.01.1997 по 31.12.1997; за 1998 рік - 3 01.01.1998 по 31.12.1998; за 2000 рік - з 01.01.2000 по 30.06.2000; за 2008 рік - з 01.01.2008 по 01.09.2008, з 01.10.2008 по 31.12.2008; за 2009 рік - з 01.01.2009 по 14.01.2009; за 2021 рік - з 01.10.2021 по 29.10.2021, а також зобов`язання відповідача призначити позивачу з 25.09.2024 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявного на день досягнення 60-річного віку страхового стажу більше 31 року, який дає право на призначення пенсії за віком є передчасними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.10.2024 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 40 від 05.11.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.10.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Рішення суду сформовано: 02.10.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна