Справа № 620/6964/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6964/25 Суддя (судді) першої інстанції: Марія ДУБІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленко Ольги Владиславівни на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року про повернення ОСОБА_2 його позовної заяви до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Павленко О.В. звернулася в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), військової частини НОМЕР_2 , про:

- визнання протиправними та скасування наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №580 від 28 грудня 2024 року в частині відсторонення командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків без права прийняття організаційно - штатних рішень;

- визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) (тимчасово виконуючого обов`язки командира частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 ) №367 від 30 грудня 2024 року про зняття ОСОБА_1 з продовольчого забезпечення (забезпечення комплектами продуктів);

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (об`єднання військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") здійснити нарахування та забезпечити виплату йому грошового забезпечення військовослужбовця в повному обсязі за період з 28 грудня 2024 року.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, заявника зобов`язано протягом 10 (десяти) днів надати до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин пропуску цього строку.

02 липня 2025 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленко О.В., на виконання вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, подано заяву в якій зазначається про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав належних доказів існування причин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду в період з 07 січня 2025 року по 18 червня 2025 року, тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року, посилаючись на порушенням норм процесуального права, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Павленко О.В. (надалі - апелянт) звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали суду від 23 липня 2025 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є інвалідом війни другої групи, лікується стаціонарно 2-3 рази на місяць, постійно лікується амбулаторно, потребує періодичного медичного обстеження. Стан здоров`я та постійна потреба лікування, в тому числі в умовах стаціонару, вимагає витрачати майже весь час, що заважає ОСОБА_2 повноцінно займатися іншими справами, окрім того, позивачу протипоказані навіть помірні емоційно-інтелектуальні навантаження. Апелянт зазначає, що незважаючи на стан здоров`я ОСОБА_1 , добровільно мобілізувався на військову службу, але події, які відбуваються з грудня 2024 року, а саме розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , суттєво вплинуло на його стан здоров`я в бік значного погіршення, що позбавило його можливості повноцінно захищати свої права. А тому, на думку адвоката Павленко О.В., строк на подання позовної заяви має бути поновлений.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

За приписами частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження згідно пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленко О.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга представника позивача задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною перша статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19 та від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, в яких зазначено, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону, які визначають місячний строк звернення до суду.

Частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, в цій справі предметом спору, зокрема, є наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №580 від 28 грудня 2024 року та наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №367 від 30 грудня 2024 року, проте, ОСОБА_1 з цим позовом звернувся до суду лише 19 червня 2025 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду після виникнення спірних правовідносин.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19).

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1960/12-30, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25 грудня 2024 року по 06 січня 2025 року, проте, з цим позовом звернувся до суду лише 19 червня 2025 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 11 червня 2025 року по 25 червня 2025 року відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого відділення неврології та реабілітації №3601.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Павленко О.В. зазначає, що стан здоров`я та постійна потреба лікування ОСОБА_1 , в тому числі в умовах стаціонару, вимагало витрачати майже весь час, що заважало йому повноцінно займатися іншими справами, в тому числі своєчасно звернутися до суду з даним позовом.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали та встановлено, що, подаючи до суду першої інстанції заяву від 02 липня 2025 року про усунення недоліків, представником позивача - адвокатом Павленко О.В. надано додатки про хвороби та перебування ОСОБА_1 на лікуванні: консультаційні висновки лікаря алерголога від 09 квітня 2025 року; виписний епікриз із медичної картки хворого від 14 березня 2025 року; протокол обстеження кабінету МРТ-томографії від 06 березня 2025 року; консультаційні висновки лікаря алерголога від 01 березня 2025 року; виписний епікриз №3601 із медичної картки хворого від 25 червня 2025 року про перебування на стаціонарному лікуванні в період з 11 червня 2025 року по 25 червня 2025 року; консультаційні висновки лікаря алерголога від 01 лютого 2025 року; ультразвукове дослідження органів черевної порожнини від 25 січня 2025 року; виписка із медичної картки стаціонарного хворого №1960/12-30 від 06 січня 2025 року про перебування на стаціонарному лікуванні з 25 грудня 2024 року по 06 січня 2025 року (а.с.15-29)

Колегією суддів встановлено, що матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в період з 25 грудня 2024 року по 06 січня 2025 року та з 11 червня 2025 року по 25 червня 2025 року, а надані консультаційні висновки не підтверджують тривалого стаціонарного лікування.

Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що під час розгляду поданих представником позивача документів не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення ОСОБА_1 , чи його представника до суду за захистом прав позивача, а наведені обґрунтування не можуть свідчити про причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом більше, як на місячний строк.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви з підстав, передбачених пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем, як в заяві про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою так і в апеляційній скарзі не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неповажність наведених представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Павленко О.В. підстав для поновлення строку звернення до суду, а отже позовну заяву правомірно повернуто.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року ухвалена з додержанням норм права, а доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленко О.В. висновків суду першої інстанції не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленко Ольги Владиславівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року по справі №620/6964/25 про повернення ОСОБА_2 його позовної заяви до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

О.М. Оксененко