Справа № 520/4694/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 жовтня 2025 року Справа № 520/4694/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Івахненко Максим Андрійович (надалі за текстом - адвокат Івахненко М.А.), діючи в інтересах ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.03.2025, визнати протиправними та скасувати складені у відношенні ОСОБА_1 : податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_2 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_2 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_2 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_2 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_2 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- НОМЕР_3 , податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556.

Крім того, позивач просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) з Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46 ) судовий збір у розмірі 968,96 та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення носять протиправний характер, оскільки відповідачем при їх складенні не дотримано положень діючого законодавства щодо нульової ставки податку для нерухомого майна, встановленої рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17, а саме для квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності зазначених осіб, встановлюється податок у розмірі 0 відсотків.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 відкрито спрощене провадження у справі відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), витребувано від відповідача у строк для подання відзиву усі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій.

З огляду на здійснення діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах можливого ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці та на лікарняному.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 КАС України, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

26.03.2025 відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 162 КАС України, подав через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень враховано норми ПК України щодо застосування пільг до об`єктів житлової нерухомості, а тому ГУ ДПС у Харківській області правомірно визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представником позивача 30.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду було подано відповідь на відзив, у якому позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено такі обставини справи.

ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Прилуцьким МРВ УМВС України в Чернігівській області 08.11.2002.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником таких об`єктів житлової нерухомості:

- квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 34.30 кв.м;

- квартири АДРЕСА_4 , загальна площа 41,20 кв.м;

- квартири АДРЕСА_5 , загальна площа 73,70 кв.м;

- квартири АДРЕСА_5 , загальна площа 91,60 кв.м;

- житлового будинку, АДРЕСА_6 , загальна площа 41,30 кв.м:

- житлового будинку в АДРЕСА_7 , загальна площа 53,10 кв.м:

- житлового будинку в АДРЕСА_8 , загальна площа 368,80 кв.м;

- житлового будинку в АДРЕСА_9 , загальна площа 74,50 кв.м..

Загальна площа всієї житлової нерухомості позивача складає 778,50 кв.м..

ГУ ДПС у Харківській області було проведено розрахунок податку на вищезазначені об`єкти нерухомого майна за 2023 рік та сформовано податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 1369,34 грн.;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 1644,80 грн.;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 2942,28 грн.;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 3656,90 грн.;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 14723,40 грн.;

- №0-2036-UA0052369, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 983,39 грн.;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 2119,88 грн;

- №0-2036-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 1648,80 грн..

Рішенням ГУ ДПС від 20.09.2024 № 4823/20-40-24-05-02 податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0052369, №0-2036-UA0028556, №0-2036-UA0028556 були скасовані.

20.09.2024 відповідачем у відношенні позивача було винесено нові податкові повідомлення-рішення:

- №2-2032-UA0028556 на суму 949,05 грн.;

- №2-2032-UA0028556 на суму 1179,55 грн.;

- №2-2032-UA0028556 на суму 683,78 грн.;

- №2-2032-UA0028556 на суму 441,69 грн.;

- №2-2032-UA0028556 на суму 530,54 грн.;

- №2-2032- UA0052369 на суму 1966,79 грн.;

- №2-2032- UA0028556 на суму 4749,10 грн.;

- №2-2032- UA0028556 на суму 531,83 грн..

Вважаючи податкові повідомлення-рішення, складені відповідачем 20.09.2024, протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 67 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями ст. 10 ПК України встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За змістом підпункту 266.1.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.

Положеннями підпункту 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За змістом підпункту 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом «в» підпункту 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З вищезазначеного вбачається, що обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, здійснюється виходячи із загальної площі об`єкта житлової нерухомості, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, та відповідної ставки податку, шляхом множення бази оподаткування на ставку податку.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.

Позивач посилається на те, що відповідачем було протиправно не застосовано пільгу, встановлену пунктом 3 Додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 за №542/17, відповідно до якого ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема квартири/квартир незалежно від їх кількості, загальною площею до 85 кв.м., що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Суд вважає такі доводи обґрунтованими з огляду на таке.

Як було зазначено, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком.

За змістом п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення, податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Приписами підпункту 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до пунктів 30.1 та 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Податкова пільга надається шляхом:

а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;

в) встановлення зниженої ставки податку та збору;

г) звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до підпункту 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

За змістом підпункту 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

На підставі наданих делегованих повноважень, визначених статтями 10, 12, 30 ПК України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням 11-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17, зі змінами та доповненнями, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За змістом пунктів 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, крім об`єктів, визначених п. 3), та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності зазначених осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Рішення 11-ї сесії Харківської міської ради 7-го скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями, є чинним, не скасовано у встановленому законом порядку, а відтак підлягає застосуванню.

Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Отже, вказаним рішенням Харківської міської ради на підставі приписів підпункту 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України встановлено пільгу для об`єктів житлової нерухомості у вигляді зниженої ставки податку, на яку позивач має право, однак яка не була застосована відповідачем при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень щодо житлових об`єктів, розташованих в місті Харкові.

Доводи відповідача про незастосування нульової ставки для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебуває у власності позивача, через те, що застосована пільга, передбачена підпунктом 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України суд вважає необґрунтованими, оскільки податкові пільги, визначені підпунктом 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України та встановлені Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 зі змінами та доповненнями, є різними за своєю природою, а тому підлягають застосуванню послідовно.

Доводи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення №2-2036-UA0052369 від 20.09.2024 суд також вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Як зазначає відповідач при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на житловий будинок, розташований у смт Печеніги, ним була застосована ставка податку 0,5 відсотків від мінімальної заробітної плати, яка встановлена на території Печенізької територіальної громади наказом начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік на території Печенізької територіальної громади».

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від

12.05.2015 № 389-VIII (надалі за текстом - Закон № 389-VIII, тут і далі в редакції станом на дату прийняття наказу начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1) військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 12 Закону № 389-VIII військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із встановлення ставок місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України, якщо рішення відповідної ради з цих питань не прийнято.

З вищезазначеного вбачається, що на територіях, де утворені військові адміністрації, повноваження щодо встановлення ставок місцевих податків і зборів здійснюються саме ці військові адміністрації. Водночас такі повноваження мають реалізовуватись в межах, визначених ПК України.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України (в редакції станом на дату прийняття наказу начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1) сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Згідно з підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України (в редакції станом на дату прийняття наказу начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1) рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За змістом підпункту 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України (в редакції станом на дату прийняття наказу начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1) у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

Отже, з огляду на вищезазначені правові норми, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які встановлені наказом начальника Печенізької селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області від 09.12.2022 № 1 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік на території Печенізької територіальної громади» підлягають застосуванню не з 01.01.2023, а з 01.01.2024.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач при розрахунку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо житлового будинку за адресою: Харківська обл., Печенізький р-н, смт Печеніги, вулиця Берегова, будинок 11, повинен був враховувати ставки та пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області, які затверджені рішенням Печенізькою селищною радою від 22.06.2021 «Про встановлення ставок та пільг на нерухоме майно на 2022 рік, відмінне від земельної ділянки по Печенізькій селищній раді» знайшли своє підтвердження.

Також суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №300/2906/22, згідно з якою положення п. 56.21 ст. 56 ПК України установлюють шляхи подолання колізій у податкових правовідносинах таким чином: у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, з яких обравши найвигідніший для себе, платник може почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

При ухваленні цього рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з якою з огляду на усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, судом були вивчені і інші аргументи, однак вони є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, адже вищенаведених висновків суду не спростовують.

За змістом статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі обставини та приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат представником позивача було надано договір про надання правничої допомоги № 01/02/25 від 01.02.2025, додаткову угоду від 05.03.2025 до договору № 01/02/25 про надання правничої допомоги від 01.02.2025, детальний опис виконаних робіт адвокатом та здійснених ним витрат часу для надання правничої допомоги від 27.03.2025.

Позивач зазначає, що у пункті 5.2 про надання правничої допомоги № 01/02/25 від 01.02.2025 передбачено, що складання актів прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт) сторонами не здійснюється, а оплата правової допомоги здійснюється на підставі виставлених адвокатом рахунків у визначені в таких рахунках строки.

За умовами пункту 5.1. вказаного договору позивач сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі, що становить 10000 (десять тисяч) грн..

Позивач зазначає, що 27.03.2025 адвокатом був виставлений рахунок, який необхідно буде сплатити протягом тридцяти днів з часу набуття чинності рішення суду по цій справі, наданий детальний опис виконаних робіт.

Водночас суд зауважує, що в матеріалах справи відсутній рахунок, на який посилається позивач, що позбавляє суд можливості, за відсутності актів прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт), встановити факт понесення позивачем відповідних витрат, а отже підстави для стягнення таких витрат з відповідача відсутні.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати складені у відношенні ОСОБА_1 : податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032- UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0052369, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 № 2-2032-UA0028556.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Супрун Ю.О.