Справа № 580/4311/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 жовтня 2025 року Справа № 580/4311/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника позивача адвоката Урсу Ірини Миколаївни про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 580/4311/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Черкаського окружного адміністративного суду перебувала справа № 580/4311/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

19.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 580/4311/25 (в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), в якій просить:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подати до суду звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року по справі №580/4311/25;

- установити ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, строк для подання звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року по справі № 580/4311/25 протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали суду.

В обгрунтування заяви представник зазначила, що на виконання рішення суду у справі № 580/4311/25 Комісія з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період повторно прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, про що позивач був повідомлений листом від 12.09.2025 № 4/1338. Відмова в надані відстрочки мотивована тим, що батько ОСОБА_2 працює в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, та, відповідно, не потребує утримання, що, на думку заявника, суперечить мотивувальній частині рішення суду. Тому вважає, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

26.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду клопотання, в якому повідомив, що рішення суду у справі № 580/4311/25 Комісією з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 виконано 11.09.2025.

Ухвалою від 22.09.2025 суд призначив подану представником позивача заяву до розгляду у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 580/4311/25, суд встановив таке.

Рішенням від 09.07.2025 у справі № 580/4311/25 суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в особі Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 19.11.2024 щодо оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

Рішення суду від 09.07.2025 у справі № 580/4311/25 набрало законної сили 09.08.2025.

Відповідно до протоколу № 33 комісія з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 11.09.2025 на виконання рішення суду від 09.07.2025 у справі № 580/4311/25 повторно розглянула документи ОСОБА_1 та вирішила відмовити у наданні йому відстрочки, так як ОСОБА_2 , 1965 р. н., працює в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, та, відповідно, не потребує утримання.

Листом від 12.09.2025 № 4/1338 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив позивача, що Комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянуто заяву позивача та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Протоколом № 33 від 11.09.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомила, що позивач підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: ОСОБА_2 , 1965 р. н., працює в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, та, відповідно, не потребує утримання. Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.

Представник позивача вважає, що відповідач протиправно, повторно відмовляючи в наданні відстрочки ОСОБА_1 , посилається на не підтвердження потреби в утриманні батька. Тому стверджує, що наявні підстави застосувати судовий контроль за виконанням рішення суду.

Надаючи оцінку поданій представником позивача в порядку статті 382 КАС України заяві, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З викладеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання всіма учасниками справи.

При цьому, суд зазначає, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

Підсумовуючи викладене, відповідач повинен вжити невідкладні заходи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Ст. 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ч. 1 ст. 382-1 КАС України передбачає, що суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 2 ст. 382-1 КАС України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що частиною першою статті 382 КАС України передбачено право суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання ухвали суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу. Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Крім того, суд врахував, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Отже, необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Зазначена правова норма КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

У поданій заяві представник позивач зазначила про невиконання рішення суду від 09.07.2025, оскільки Комісія, повторно розглянувши документи позивача про надання відстрочки від призову, відмовила останньому в надані відстрочки з тих же підстав.

Суд зауважує, що у мотивувальній частині судового рішення від 09.07.2025 зазначено таке: «...позивач надав відповідачу, зокрема, докази родинних стосунків із батьком свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 06.04.1993, довідку МСЕК про інвалідність ІІ групи батька (лікування та нагляд невропатолога, сім. Лікаря) серії 12 ААА № 198693 від 19.02.2016, витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.10.2024 № 6709/22-09 (батько позивача та позивач зареєстровані за однією адресою), копію рішення суду від 21.08.2024 у справі № 705/4428/24 про розірвання шлюбу між батьком позивача та ОСОБА_3 , нотаріально засвідчену заяву від 15.11.2024 про вибір батька позивача свого сина ОСОБА_1 особою, яка буде здійснювати за ним сторонній догляд та допомогу.

Зазначене посилання на врахування ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України суд вважає загальним та таким, що не вказує на вид документа, який відсутній серед поданого позивачем пакету документів. Не було встановлено інших осіб, які допустимо могли здійснювати догляд за батьком замість позивача.

Водночас загальний перелік документів відповідає вказаним вище вимогам Порядку. Отже, подані позивачем документи для отримання відстрочки розглянуті неналежно. Відмовляючи у наданні відстрочки, відповідачі мали вказати вид документа, якого не було надано та який є обов`язковим згідно з Порядком № 560. Тому протокольне рішення не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, Комісія допустила порушення щодо належного розгляду документів позивача, а відповідач не виконав покладених ч. 7 ст. 23 Закону № 3543-XII обов`язків.».

Як встановив суд, Комісія з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання рішення суду від 09.07.2025 у справі № 580/4311/25 повторно розглянула документи ОСОБА_1 та прийняла рішення, оформлене протоколом від 11.09.2025 № 33, про відмову у наданні відстрочки ОСОБА_1 . Така відмова мотивована тим, що його батько ОСОБА_2 працює в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, та, відповідно, не потребує утримання.

Суд зауважує, що документи, що підтверджують потребу непрацездатних батьків в утриманні включають, зокрема, медичні довідки про інвалідність або стан здоров`я, які підтверджують непрацездатність; документи, які б свідчили про витрати на лікування чи потребу у лікуванні; документи про доходи батька та їх недостатність для забезпечення потреб (виписки з банківських рахунків, рахунки за комунальні послуги, довідка про розмір пенсії, соціальних виплат, докази відсутності інших доходів, тощо), а також будь-які інші документи, які підтверджують нездатність батька самостійно себе утримувати.

Суд вбачає, що позивач, звертаючись в особі свого представника із заявою в порядку судового контролю, не надав суду належні та допустимі докази подання Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідних документів на підтвердження необхідності в утриманні свого батька.

Тобто, суд вважає, що позивач не довів Комісії потребу та необхідність в утриманні батька.

Крім того, слід зазначити, що Рішенням Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлене протоколом від 20.01.2025 № 2, позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, оскільки не підтверджено потребу в матеріальній допомозі батька ОСОБА_2 .

Разом з тим, відмовляючи позивачу вдруге у надані відстрочки, Комісія в рішенні, оформлене протоколом від 11.09.2025 № 33, зазначила, що причиною відмови в наданні відстрочки слугувало те, що батько позивача - ОСОБА_2 працює в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, та, відповідно, не потребує утримання. І цим доводам відмови в наданні відстрочки суд не надавав правової оцінки, приймаючи рішення від 09.07.2025 у цій справі.

При цьому, у разі незгоди з рішенням за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.11.2024 про надання відстрочки від призову, оформленим протоколом Комісії від 11.09.2025 № 33, позивач має право оскаржити таке рішення в окремому позовному провадженні, а не шляхом звернення із заявою в порядку статті 382 КАС України, оскільки рішення суду у справі № 580/4311/25, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі Комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.11.2024 та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні, виконано та розглянуто заяву з викладенням підстав відмови у наданні відстрочки.

Тому, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду в порядку ст. 382 КАС України не сприятиме відновленню порушених, на думку позивача, прав, які підлягають захисту шляхом звернення до суду в порядку позовного провадження.

Тому, ураховуючи вказані вище обставини, суд не вбачає фактичних та правових підстав для реалізації свого диспозитивного права покладення в порядку встановлення судового контролю на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у зв`язку із чим у задоволенні заяви представника позивача належить відмовити.

Ч. 5 ст. 382-1 КАС України визначає, що ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Урсу Ірини Миколаївни про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 580/4311/25 відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Алла РУДЕНКО