Справа № 500/5576/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа №500/5576/25

01 жовтня 2025 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2025 року через представника - адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправними та скасувати накази керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 №448 від 28.07.2025, №471 від 01.08.2025 та №506 від 05.08.2025;

визнати протиправними дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо затримання позивача 24.07.2025 та позбавлення свободи в період з 27.07.25 по 06.08.2025;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно із повісткою від 06.08.2025;

стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 50000 гривень заподіяної моральної шкоди.

У відповідності до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною четвертою статті 172 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом..

Так, однією із заявлених позовних вимог є визнання протиправними дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо затримання позивача 24.07.2025 та позбавлення свободи в період з 27.07.2025 по 06.08.2025.

В її обґрунтування представник позивача вказує, що 24.07.2025 позивач був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 і доставлений у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де утримувався без встановлених законодавством підстав до 06.08.2025 включно.

Щодо незаконного позбавлення свободи позивача розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001533, що підтверджується витягом з ЄРДР від 02.09.2025.

У цьому контексті, суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно частини другої статті 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 12 КПК України кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Так, статтею 146 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, а статтею 371 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо незаконні затримання, привід, домашній арешт або тримання під вартою.

З наведених законодавчих приписів вбачається, що незаконне, на думку представника, затримання та позбавлення позивача свободи буде предметом розслідування у кримінальному провадженні №0001533.

При цьому, згідно доданих представником позивача до позову матеріалів, обставини щодо позбавлення особи свободи були предметом розгляду в порядку статті 206 КПК України і у задоволенні скарг адвоката слідчими суддями Тернопільського міськрайонного суду було відмовлено.

Разом з тим, слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду від 01.08.2025 у справі №607/15955/25 скеровано ухвалу до Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону для проведення дослідження вказаних фактів, у зв`язку з чим і розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001533.

Вказане додатково підтверджує, що питання незаконного затримання та позбавлення позивача свободи є предметом розслідування у кримінальному провадженні №0001533, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Поряд з цим, відповідно до пунктів 47, 54 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (далі - Постанова №560):

- У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

- У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснюється поліцейським та відноситься до заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення (Глава 20 КУпАП).

Відповідно до статті 267 КУпАП адміністративне затримання може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

При цьому, частиною першою статті 286 КАС України, яка встановлює особливості провадження окремих категорій адміністративних справ, передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами, як адміністративними судами.

Таким чином, дії та рішення уповноважених осіб, щодо адміністративного затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, та можуть бути оскаржені до суду шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду, - в даному випадку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що незаконне затримання, а також позбавлення особи свободи (статті 146, 371 КК України), в тому числі якщо затримання здійснено не уповноваженими особами, є кримінально караними діяннями та підлягають розслідуванню та розгляду в порядку кримінального судочинства.

Крім цього, дії та рішення уповноважених осіб щодо адміністративного затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, можуть бути оскаржені до суду шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Враховуючи наведене, вимога позивача про визнання протиправними дій щодо затримання позивача та позбавлення свободи не підлягає розгляду Тернопільським окружним адміністративним судом ні в адміністративному ні в кримінальному порядку.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу)

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Згідно із частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 171, 172, 241-243, 294, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 01 жовтня 2025 року.

Суддя Мартиць О.І.