Справа № 160/21713/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди: з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року навчання в Бердянському державному педагогічному інституті імені П.Д. Осипенко; з 10.08.1992 року по 02.12.1996 року ВАТ «Завод технічного обладнання» м. Маріуполь робота вихователем; з 03.03.1997 року по 11.03.1997 року перебувала на обліку в Державній службі зайнятості як безробітна особа; з 11.03.1997 року по 11.11.1997 року Державне житлово-комунальне підприємство по ремонту та експлуатації житлового фонду Жовтневого району м. Маріуполя - робота підсобним робітником; з 02.03.1998 року по 31.08.1999 року АО «Азов» робота вихователем;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди: з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року навчання в Бердянському державному педагогічному інституті імені П.Д.Осипенко; з 10.08.1992 року по 02.12.1996 року ВАТ «Завод технічного обладнання» м. Маріуполь робота вихователем; з 03.03.1997 року по 11.03.1997 року перебувала на обліку в Державній службі зайнятості як безробітна особа; з 11.03.1997 року по 11.11.1997 року Державне житлово-комунальне підприємство по ремонту та експлуатації житлового фонду Жовтневого району м. Маріуполя - робота підсобним робітником; з 02.03.1998 року по 31.08.1999 року АО «Азов» робота вихователем.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що оскаржуваним рішенням їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року у зв`язку з невідповідністю прізвища позивача, зазначеного в дипломі та паспорті, та періодів роботи з 10.08.1992 року по 02.12.1996 року, з 03.03.1997 року по 11.03.1997 року, з 11.03.1997 року по 11.11.1997 року та з 02.03.1998 року по 31.08.1999 року у зв`язку з тим, що оригінал трудової книжки позивача залишився на тимчасово окупованій території України та у позивача не має доступу до оригіналу трудової книжки, в свою чергу у позивача залишилася копія трудової книжки. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
01.08.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
08.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтуванням відзиву відповідач зазначив, що спірні періоди роботи позивача не зараховано до страхового стажу оскільки відсутній оригінал трудової книжки, а період навчання у зв`язку з невідповідністю прізвища позивача, зазначеного в диплома та паспорті. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
12.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу заявника не зараховано:
- період навчання з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року, оскільки в дипломі прізвище не відповідає паспортним даним;
- періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня скан-копія оригіналу трудової книжки.
Непогоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка. При цьому, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як зазначає позивач, оригінал трудової книжки залишився на тимчасово окупованій території України, а отже позивачем при зверненні до пенсійного органу не надався оригінал трудової книжки.
При цьому щодо спірних періодів роботи, позивачем також не надавались до пенсійного органу інші документи, видані за місцем роботи, а також архівними установами.
Крім цього суд звертає увагу, що позивачем не заявлялось клопотань про виклик до суду свідків з метою отримання пояснень свідків щодо роботи позивача протягом спірних періодів.
Також суд звертає увагу, що частина спірних періодів, а саме: з 01.01.1999 року по 01.08.1999 року враховано позивача до страхового стажу, що підтверджується копією пенсійної справи позивача.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 10.08.1992 року по 02.12.1996 року, з 03.03.1997 року по 11.03.1997 року, з 11.03.1997 року по 11.11.1997 року та з 02.03.1998 року по 31.08.1999 року.
Щодо періоду навчання, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивачем до пенсійного органу було подано диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30.06.1998 року відповідно до якого ОСОБА_2 закінчила у 1998 році Бердянський державний педагогічний інституту імені П. Д. Осипенко і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Дошкільне виховання» та здобула кваліфікацію викладача дошкільної педагогіки і психології, вихователя дітей дошкільного віку.
Також позивачем до пенсійного органу було подано лист Головного управлення Державної міграційної служби України в Донецькій області №Т-144/6/1401-25/1401.2.4/187-25 від 28.04.2025 року в якому зазначено, що паспорт позивача було оформлено у зв`язку з уточненням прізвища « ОСОБА_3 ».
Крім цього суд звертає увагу, що відповідно до рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.08.2025 року по справі №726/2518/25 встановлено факт належності позивачу вищенаведеного диплома.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу період навчання з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 605,60 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський