Справа № 458/909/25
Суддя: Волинець М. З.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Турка

Справа № 458/909/25

Провадження №2-а/458/27/2025

Турківський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Волинець М.З.,

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р., Сербін Г.Б.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Миньо М.М.,

відповідачі: Відділення поліції №2 Самбірського

районного відділу поліції ГУ НП

у Львівській області,

Головне управління

Національної поліції

у Львівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Миньо М.М., подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області, Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_2 зазначає, що 27.08.2025 інспектором ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Копитчак А.І. щодо неї було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5586972, якою її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вважає, що зміст вказаної постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній відомості про особу, стосовно якої розглянулась справа у оскаржуваній постанові не відповідають анкетним даним позивача ОСОБА_1 ; оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснювалося фіксування вказаного правопорушення, взагалі відсутні відомості про наявність відеозапису; не зазначено про те, чи здійснювалося особою, щодо якої винесено оскаржувану постанову, саме «керування транспортним засобом».

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025, 27.08.2025 о 19:38 год. по вул. Молодіжна, 2, м. Турка ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі, при цьому не мала права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила вимоги п.2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.126 КУпАП. Особою, щодо якої винесено постанову, вказано « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », в той час, як особою, щодо якої розглядається справа позивачем є « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », відтак відомості про особу, в оскаржуваній постанові не відповідають анкетним даним позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягається за те, що вона «здійснювала рух на транспортному засобі», що не відповідає суті адміністративного правопорушення, зазначеній у ч. 2 ст.126 КУпАП, а саме: в постанові не зазначено статус особи, як учасника дорожнього руху (водій чи пасажир), в той час як на транспортному засобі можуть рухатись усі особи, які знаходяться у ньому, тобто як водії, так і пасажири. За порушення п. 2.1 а ПДР відповідальність несуть виключно водії транспортних засобів, при тому, в оскаржуваній постанові не зазначено чи здійснювалось особою, щодо якої винесено постанову саме «керування» транспортним засобом.

В оскаржуваній постанові не вказано про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фіксація адміністративного правопорушення.

Копію оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025 позивач ОСОБА_1 отримала на місці події.

Таким чином, вважає, що постанова складена щодо неї є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, оскільки не дотримані вимоги статті 283 КУпАП.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 04.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін на 11.09.2025.

Судове засідання у справі призначалося на 11.09.2025 та 23.09.2025, однак за клопотаннями представника позивача ОСОБА_1 адвоката Миньо М.М. відкладалося, ухвалою суду від 23.09.2025 судове засідання у справі відкладено на 02.10.2025 на 09:15 год.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Миньо М.М. не з`явилися, подали до суду клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Відповідач Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відміткою про вручення 24.09.2025 судової повістки - повідомлення про судове засідання на 02.10.2025 на 09:15 год. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не подав.

Відповідач Головне управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, згідно якої ГУ НП у Львівській області судову повістку-повідомлення отримало 23.09.2025. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що інспектором ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Копитчак А.І. 27.08.2025 винесено постанову серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що 27.08.2025 о 19:38 год. в м. Турка по вул. Молодіжна, 2, ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі, при цьому не мала права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила п.2.1. а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно наявної в матеріалах справи копії оскаржуваної постанови серії ЕНА № 558697 від 27.08.20252 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектором ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Копитчак А.І. неправильно зазначено відомості про особу, щодо якої було винесено постанову, вказані у постанові відомості не відповідають анкетним даним позивача ОСОБА_1 ; оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснювалося фіксування вказаного правопорушення, взагалі відсутні відомості про наявність відеозапису; не зазначено про те, чи здійснювалося особою, щодо якої винесено оскаржувану постанову, саме «керування транспортним засобом».

Вважаючи постанову інспектора поліції про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною та необґрунтованою, позивач ОСОБА_1 просила її скасувати та закрити провадження у справі.

Позиція відповідачів.

Відповідачі відзиву не подали, інших заяв та клопотань також не надійшло до суду.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 10 розділу ІІІ тієї ж Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із змісту спірної постанови слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1. а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Водночас із оскаржуваної постанови слідує, що відомості про особу, стосовно якої розглядалася справа у оскаржуваній постанові не відповідають анкетним даним позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в ній не зазначено опис обставин, встановлених під час винесення такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права, а прийняття рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинно ґрунтуватись на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та оцінці здобутих доказів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачі не представили суду будь-які докази вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення, серед іншого, транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) та технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 73 КАС України, такий не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 № 524/9716/16-а.

Додатково суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідачем технічного засобу, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення не зазначено, як і не зазначено, що до постанови додається відеозапис недотримання позивачем ПДР України. Також в оскаржуваній постанові не зазначено транспортний засіб (марка, модель, номерний знак), яким керувала позивач.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що відповідачами не доведено порушення позивачем вимог ПДР України, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн. Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 74, 77, 139, 229, 241, 246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5586972 від 27.08.2025, винесену інспектором відділення поліції № 2 (м.Турка) Самбірського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Копитчак Андріаною Іванівною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Миньо Микола Миколайович, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , електронний кабінет: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідачі:

Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: вул. В.Стуса, 14, м.Турка, Самбірський район, Львівська область, 82500.

Головне управління Національної поліції у Львівській області: адреса місця знаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007.

Рішення суду складено та підписано 02.10.2025.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ