Справа № 320/16927/25
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року справа №320/16927/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області ,

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49136/10-36-24-05/, яким на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 538 325,08 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 43 477,63 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49143/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 44 860,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 623,13 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49146/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12 827,52 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 282,75 грн. та нараховано пеню 16 351,05 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49149/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1 068,97 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 106,90 грн. та нараховано пеню 1 362,61 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49150/10-36-24-05/, яким на підставі п. 119.1 ст. 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49162/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 332 535,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 33 253,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49164/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5 100,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49165/10-36-24-05/, яким на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/, яким на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 643 810,57 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49167/10-36-24-05/, яким на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 97 119,35 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49169/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 90,95 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49172/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 740,48 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49178/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 12,60 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49180/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 235,15 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49181/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 474,29 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.11.2024 №49153/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/, яким донараховано 229 790,63 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 101 701,63 грн. на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- визнати протиправною та скасувати вимогу від 13.11.2024 №Ф-49158/10-36-24-05/ про сплату заборгованості в сумі 210 279,10 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними, оскільки позивач, на його переконання, належно виконував податкові обов`язки, передбачені Податковим кодексом України, а дійсні обставини справи та первинні документи належним чином не досліджувалися контролюючим органом.

Позивач наголошує, що відповідачем було порушено процедури проведення позапланової документальної виїзної перевірки, оскільки фактично була проведена за юридичною адресою контролюючого органу, що нівелює правові наслідки проведеної перевірки у вигляді прийнятих податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, прийнятої на підставі висновків акту, складеного за результатами цієї перевірки.

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області - у відзиві на позов зазначає, що на підставі акта позапланової документальної виїзної перевірки встановлено ряд правопорушень норм ПК України, у зв`язку з чим до позивача правомірно донараховані грошові зобов`язання та застосовані штрафні санкції у розмірах, передбачених Податковим кодексом України.

Податковий орган наголошує, що ним не порушено процедуру проведення вказаної перевірки, оскільки він діяв у спосіб, в межах та в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідач вважає, що позивач жодним чином не спростовує висновки акта перевірки. Підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату заборгованості відповідач не вбачає, а всі дії контролюючого органу були вчинені в межах закону та у визначеному ним порядку.

У зв`язку з викладеним відповідач не погоджується з вимогами позивача та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/3775/20 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 травня 2025 року о 15.00 год.

15.05.2025 року у судове засідання прибули представники позивача та відповідача, від представника позивача надійшло клопотання про оголошення перерви з метою уточнення позовних вимог. Суд, заслухавши учасників справи, на місці ухвалив: клопотання представника позивача задовольнити, оголосити перерву у розгляді справи для уточнення позовних вимог до 10.06.2025 року о 14:30.

10.06.2025 року у судове засідання прибули представники позивача та відповідача, від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. Суд, заслухавши учасників справи, на місці ухвалив: клопотання представника відповідача задовольнити, продовжити перерву у розгляді справи для надання ним додаткових доказів до 07.07.2025 року о 14:00.

07.07.2025 року у судове засідання прибули представники позивача та відповідача, суд, заслухавши учасників справи, на місці ухвалив: підготовче судове засідання закрити та призначити розгляд справи по суті на 05.08.2025 о 14:30.

05.08.2025 року у судове засіданні прибули представники позивача та відповідача, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Суд на місці ухвалив долучити до матеріалів справи додаткові пояснення позивача та з урахуванням позиції сторін подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Основним видом діяльності була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код за КВЕД 47.11).

Станом на час звернення до суду з цим позовом позивач перебував на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

На підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 06.09.2024 №2399-п Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2018 по 10.02.2024 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та за період діяльності з 01.01.2011 по 10.02.2024 з метою встановлення правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Результати вказаної перевірки оформлено актом від 19.09.2024 №46757/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України в частині ненадання до перевірки первинних документів, та типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 538 325,08 грн., в т.ч. за 2018 рік 31 610,16 грн., за 2019 рік 55 395,81 грн., за 2020 рік 75 420,36 грн., за 2021 рік 28 128, 46 грн., за 2022 рік 201 186,63 грн., за 2023 рік 144 422,37 грн., за 2024 рік 2 161,29 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на 44 860,41 грн., в т.ч. за 2018 рік 2 634,18 грн., за 2019 рік 4 616,32 грн., за 2020 рік 6 285,03 грн., за 2021 рік 2 344,04 грн., за 2022 рік 16 765,55 грн, за 2023 рік 12 035,19 грн., за 2024 рік 180,10 грн.;

- п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині не нарахування та не перерахування податку на доходи фізичних осіб із сум нарахованої заробітної плати найманим працівникам в загальній сумі 12 827,52 грн., в т.ч. за січень 2018 1 340,28 грн., лютий 2018 1 340,28 грн., за березень 2018 1 340,28 грн., за квітень 2018 1 340,28 грн., за травень 2018 1 340,28 грн., за червень 2018 670,14 грн., за липень 2018 670, 14 грн., за серпень 2018 3 283,56 грн., за січень 2019 751,14 грн., за лютий 2019 751,14 грн.;

- п.п. 1.4, п.п. 1.6 п. 16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині не нарахування та не перерахування військового збору із сум нарахованої заробітної плати найманим працівникам в загальній сумі 1 068,97 грн., в т.ч. за січень 2018 111,69 грн., лютий 2018 111,69 грн., за березень 2018 111,69 грн., за квітень 2018 111,69 грн., за травень 2018 111,69 грн., за червень 2018 55,85 грн., за липень 2018 55,85 грн., за серпень 2018 273,63 грн., за січень 2019 62,60 грн., за лютий 2019 62,60 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України у зв`язку з неподанням податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб (звіт ДФ) щодо найманих працівників за звітні періоди 1 кв. 2018 року, 2 кв. 2018 року, 3 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року.;

- п. 1, п. 12 розділу ІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 у зв`язку із несвоєчасним поданням звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Додаток 4) за звітні періоди серпень 2018 (№ від 24.09.2018 (граничний термін 20.09.2018), за листопад 2018 від 11.01.2019, граничний термін 20.12.2018);

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з заниженням суми нарахованого єдиного внеску на загальну суму 229 790,63 грн., у т.ч. за 2018 рік на 39 074,42 грн., за 2019 рік на 67 705,99 грн., за січень-лютий, грудень 2020 року на суму 69 119,46 грн., за 2021 рік на 34 379,23 грн., за 2022 рік на 19 511,53 грн., за 2023 рік на 0 грн., за 2024 на 0 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України в частині не реєстрації платником податку на додану вартість з 11.08.2019 та не відображення операцій, що оподатковуються за основною ставкою, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в загальній сумі 332 535 грн, в т.ч. за серпень 2022 8 330 грн., вересень 2022 12 332 грн., жовтень 2022 10 409 грн., листопад 2022 3 385 грн., грудень 2022 4 364 грн., січень 2023 21 109 грн., лютий 2023 13 644 грн., березень 2023 16 806 грн., квітень 2023 19 152 грн., травень 2023 22 606 грн., червень 2023 23 148 грн., липень 2023 24 823 грн., серпень 2023 26 324 грн., вересень 2023 25 084 грн., жовтень 2023 - 19 282 грн., листопад 2023 13 618 грн., грудень 2023 54 414 грн., січень 2024 13 650 грн., лютий 2024 0 грн.;

- п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв`язку з не використанням режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів у періоді з 06.09.2020 по 31.12.2021;

- ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у зв`язку із здійсненням роздрібної торгівлі алкогольними напоями у періоді з 12.11.2020 по 19.11.2020 без отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині реалізації товару за період з 01.01.2018 по 10.02.2024, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 4 375 956,18 грн., в т.ч. за 2018 рік 291 300,00 грн., за 2019 рік 387 700,00 грн., за 2020 рік 478 786,00 грн., за 2021 рік 464 547,35 грн., за 2022 рік 1 335 465,88 грн., за 2023 рік 716 632,58 грн., за 2024 рік 701 524,37 грн.;

- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення розрахункових операцій із застосуванням платіжних карток без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів за період з 01.01.2021 по 10.02.2024 на загальну суму 1 315 135,42 грн., в т.ч. за 2018 0 грн., за 2019 0 грн., за 2020 0 грн., за 2021 97 119,35 грн., за 2022 1 126 929,78 грн., за 2023 91 086,29 грн., за 2024 0 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по єдиному внеску, нарахованого роботодавцем за суми заробітної плати, винагороді за договором цивільно-правового характеру, допомозі по тимчасовій непрацездатності (код платежу) 71010000 за перевіряємий період у загальній сумі 1 434,43 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по єдиному внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (код платежу 71040000) за перевіряємий період у загальній сумі 20 063,24 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по земельному податку з фізичних осіб (код платежу 18010700) за перевіряємий період у загальній сумі 90,95 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України, у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) за перевіряємий період у загальній сумі 11 740,48 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по військовому збору (код платежу 11011000) за перевіряємий період у загальній сумі 12,60 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001) за перевіряємий період у загальній сумі 290,68 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО / ПРРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (код платежу 21080900) за перевіряємий період у загальній сумі 2 235,15 грн.;

- ст. 124 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (код платежу 14040200) за перевіряємий період у загальній сумі 474,29 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області 13.11.2024 було прийнято наступні спірні рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49136/10-36-24-05/, яким на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 020,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, у розмірі 538 325,08 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 43 477,63 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49143/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 44 860,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 623,13 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49146/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12 827,52 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 282,75 грн. та нараховано пеню 16 351,05 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49149/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1 068,97 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 106,90 грн. та нараховано пеню 1 362,61 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49150/10-36-24-05/, яким на підставі п. 119.1 ст. 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 020,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49162/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 332 535,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 33 253,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49164/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5 100,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49165/10-36-24-05/, яким на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/, яким на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 643 810,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49167/10-36-24-05/, яким на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 97 119,35 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49169/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 90,95 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49171/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 740,48 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49178/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 12,60 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49180/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 235,15 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49181/10-36-24-05/, яким на підставі ст.ст. 122/126 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 474,29 грн.;

- рішення від 13.11.2024 №49153/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.;

- рішення від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/, яким донараховано 229 790,63 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 101 701,63 грн. на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- вимогу від 13.11.2024 №Ф-49158/10-36- 24-05/ про сплату заборгованості в сумі 210 279,10 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу було отримано позивачем 21.11.2024.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату заборгованості протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

V. Норми права, які застосував суд.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види, підстави та порядок проведення контролюючим органом перевірок регулюються главою 8 Податкового кодексу України, відповідно до якої податковий орган має право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (абз.1 п.75.1 ст.75 Кодексу).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок проведення документальних позапланових виїзних перевірок регламентовано статтею 78 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у разі, коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

VI. Оцінка суду.

Підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної згідно наказу від 06.09.2024 №2399-п був саме підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 79 ПК України визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 79.2 цієї статті встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 ПК України визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Разом з тим, суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято наказ №2399-п від 06.09.2024 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-платника ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного наказу №2399-п від 06.09.2024 року підставою для проведення перевірки контролюючим органом зазначено п.п.78.1.7 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Інших підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача контролюючим органом не визначено.

Окрім цього, відповідно до вказаного наказу строк проведення перевірки встановлено з 06.09.2024 року тривалістю 5 робочих днів.

Зазначений наказ позивачу було вручено особисто 06.09.2024 року разом з направленнями на проведення перевірки №8698/10-36-24-05 від 06.09.2024 року, №8697/10-36-24-05 та 8699/10-36-24-05, про що свідчать відповідні відмітки на направленні на перевірку №1848 від 30.07.2018 року.

Тобто, наказ про проведення перевірки було отримано позивачем 06.09.2024 року саме в день проведення перевірки.

Крім того, суд враховує, що, відповідно до акту перевірки від 19.09.2024 року №46757/10-36-24-05/, перевірка позивача проводилась в приміщенні Головного управління ДПС у Київській області за адресою: вул. Святослава Хороброго, 5А, м. Київ. Перевірка проводилась з 06.09.2024 року по 12.09.2024 року.

Вказана обставина свідчить про проведення контролюючим органом перевірки не у відповідності до наказу №2399-п від 06.09.2024 року, на підставі чого посадові особи ГУ ДПС у Київській області мали провести саме документальну позапланову виїзну перевірки.

Суд звертає увагу, що виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18.

Суд зауважує, що у Податковому кодексі України відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.

Юридичною адресою позивача є: вул. Леніна, буд. 92, с. Плесецьке, Фастівський район, Київська область, 08622.

При цьому, перевірку позивача проведено за адресою місцезнаходження контролюючого органу, а саме : м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, що ставить під сумнів проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про наявність письмового звернення позивача про не заперечення проведення невиїзної перевірки, оскільки ПК України не передбачено проведення документальної виїзної перевірки замість документальної виїзної перевірки за наявності письмового звернення платника податків.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (не допуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень - рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки замість виїзної, передбаченої наказом ГУ ДПС у Київській області №2399-п від 06.09.2024 року, що враховується, зокрема, але не виключно, під час прийняття остаточного рішення у цій справі щодо наявності правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Що стосується правомірності податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/ суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/ збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 538 325,08 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 43 477,63 грн.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2018-2024 роки з даними перевірки встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 538325,08 грн., в т.ч. за 2018 рік - 31 610, 16 грн., за 2019 рік - 55 395, 81 грн., за 2020 рік - 75 420, 36 грн., за 2021 рік - 28 128, 46 грн., за 2022 рік - 201 186, 63 грн., за 2023 рік - 144 422, 37 грн., за 2024 рік - 2 161,29 грн.

Вказані висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що позивачем було безпідставно занижено суми чистого доходу у загальному розмірі 2 990 694,87 грн. за період з 2018 по 2024 роки внаслідок завищення розміру витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей за період з 2018 по 2024 роки на загальну суму 1742636,93 грн. та заниження загального оподатковуваного доходу в загальній сумі 1 248 057,94 грн.

При цьому, судом на підставі акту перевірки встановлено, що заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 538325,08 грн. обґрунтоване тим, що, на переконання відповідача, позивачем під час перевірки на запит ГУ ДПС у Київській області від 06.09.2024 № 39008/6/10-36-24-05 не надано документів в повному обсязі, про що складено акт від 11.09.2024 № 2426/10-36-24-05/. Зокрема, в акті перевірки вказано, що позивачем не надано пояснення щодо формування обліку доходів та витрат, та/або типової форми, за якою здійснювався облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями, також, як стверджує контролюючий орган, не надано інформації щодо залишків та вартості ТМЦ за 2018-2024 роки.

На підставі вищевказаних висновків, викладених в акті перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про завищення позивачем вартості документальних підтверджених витрат за період з 2018 по 2024 роки на загальну суму 1742636,93 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з обґрунтованістю вищевказаних висновків контролюючого органу про завищення позивачем витрат та заниження загального оподатковуваного доходу, на підставі чого прийнято спірне ППР від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, з огляду на наступне.

Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що було проаналізовано усі подані документи і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті такого рішення.

Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про прийняття негативного для особи рішення з огляду на наслідки, які це потягне.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі №822/1878/18.

З приводу зазначеного є сталою позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього.

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 та від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18.

Суд зауважує, що відповідач, виснувавши про заниження позивачем у спірному періоді ПДФО, посилався на розбіжності між задекларованими позивачем у податкових деклараціях показниками та даними банківських виписок, даними які містяться в ІКС «Податковий Блок» підсистеми «Почекова інформація», даними звітів РРО.

Разом з тим, судом встановлено відсутність в акті перевірки жодних посилань на реквізити використаних під час здійснення перевірки банківських виписок, даних які містяться в ІКС «Податковий Блок» підсистеми «Почекова інформація», даних звітів РРО, що, в свою чергу, унеможливлює дослідження їх судом з метою встановлення обґрунтованості вищевказаних висновків контролюючого органу.

Крім того, відсутність в матеріалах справи доказів, якими б підтверджувались викладені в акті перевірки доводи, унеможливлює дослідження їх судом з метою встановлення обґрунтованості таких висновків контролюючого органу.

На противагу означеному, з матеріалів справи не вбачається заниження позивачем спірного доходу, зазначеного відповідачем як невідображений у податкових деклараціях за відповідні періоди, в загальній сумі 1 248 057,94 грн.

Крім того, в частині доводів відповідача про завищення позивачем витрат за період з 2018 по 2024 роки на загальну суму 1742636,93 грн. суд вказує, що вони є такими, що не ґрунтуються на дослідженні та аналізі первинних документів та документів бухгалтерського обліку позивача.

Як вбачається з акту про надання документів в не повному обсязі від 11.09.2024 № 2426/10-36-24-05/, відповідачем підтверджено надання позивачем наступних документів, а саме :

- видаткові накладні на придбання товарно-матеріальних цінностей;

- книги обліку розрахункових операцій (КОРО);

- банківські виписки по рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_2 за період з 01.01.2019 по 10.09.2024;

- наказ № 1 від 12.02.2016 про прийняття на роботу ОСОБА_2 .

З вищевикладеного вбачається, що позивачем свій обов`язок щодо надання під час перевірки усіх первинних документів на підтвердження показників його податкової звітності, встановлений п. 85.2 ст. 85 ПК України, був дотриманий.

При цьому, відповідачем у вказаному акті не конкретизовано перелік тих документів, які потрібно було додатково надати позивачу для документального підтвердження понесених витрат за спірні періоди, а також не зазначено про те, які саме витрати не визнаються з боку контролюючого органу, що вказує про правову невизначеність акту індивідуально-правової дії.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 140/2160/18.

Крім того, суд зауважує, що запитувані податковим органом пояснення та документи не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв`язку з чим, віднесення цих документів посадовими особами контролюючого органу до первинних бухгалтерських документів є безпідставним.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.06.2019 у справі №804/5840/16.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає передчасними висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем протягом 2018-2024 років документально підтверджених витрат.

Належних та допустимих доказів зворотного відповідачем не надано.

Суд, також, вказує, що ненадання платниками податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копії є самостійним правопорушенням, не пов`язаним із наявністю фактів незабезпечення зберігання документів.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 815/2119/17, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 18 березня 2020 року у справі № 804/708/16.

Отже, судом встановлено, що висновки відповідача не базуються на аналізі та виявленні недоліків первинних документів, наданих у відповідь на запит контролюючого органу.

Податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України)

Суд наголошує, що обов`язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зауважує, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 280/3703/23.

Враховуючи означені обставини, суд вважає передчасними висновки відповідача про порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 ПК України, що вказує про протиправність податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 538 325,08 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 43 477,63 грн.

Належних та допустимих доказів зворотного відповідачем не надано.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49143/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 44 860,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 623,13 грн., суд також вказує про його протиправність, оскільки вказане податкове повідомлення-рішення має похідний характер від ППР від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, протиправність якої встановлено судом в межах цієї адміністративної справи.

Крім того, з урахуванням вищевказаних висновків суду та встановлених дійсних обставин справи, суд вказує про протиправність податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/, яким на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 643 810,57 грн. з огляду на таке.

Висновки акту перевірки у вказаній частині, а також письмові докази відповідача ґрунтуються виключно на не наданні підтверджуючих документів на придбання та здійснення реалізації ТМЦ, при цьому відповідачем у вказаному акті не конкретизовано вартість та детальний перелік ТМЦ, які на думку контролюючого органу були реалізовані позивачем, та перелік тих документів, які не були надані під час перевірки та стосовно яких були встановлені розбіжності чи недоліки.

Зокрема, як встановлено судом вище, витрати, задекларовані позивачем за рахунок придбання вищевказаних ТМЦ за спірні періоди, є такими, що документально підтверджені.

Крім того, відсутність в матеріалах справи належних доказів, якими б підтверджувались викладені в акті перевірки доводи щодо придбання та реалізації ТМЦ, унеможливлює дослідження їх судом з метою встановлення обґрунтованості таких висновків контролюючого органу.

Відповідачем не доведено, що позивачем свій обов`язок щодо надання під час перевірки усіх первинних документів на підтвердження залишків ТМЦ, встановлений п. 85.2 ст. 85 ПК України, був дотриманий.

Вказані обставини свідчать про правову невизначеність спірного ППР від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/ як акту індивідуально-правової дії, що свідчить про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій.

Суд також вказує про протиправність податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49167/10-36-24-05/, яким на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 97 119,35 грн., оскільки вказаний акт індивідуальної дії є похідним від ППР від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/, необґрунтованість та безпідставність якої доведено в судовому порядку в межах цієї справи.

При цьому, з урахуванням того, що в судовому порядку встановлено необґрунтованість висновків контролюючого органу про заниження суми податкового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 538325,08 грн., що, в свою чергу, вказує на недоведеність заниження позивачем суми чистого доходу у загальному розмірі 2 990 694,87 грн. за період з 2018 по 2024 роки, вказує про наявність підстав для визнання протиправними також ППР від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/, яким донараховано 229 790,63 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 101 701,63 грн. на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та ППР від 13.11.2024 №49162/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 332 535,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 33 253,50 грн.

Вказана позиція суду обґрунтовується тим, що підставою для прийняття ППР від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/ та №49162/10-36-24-05/ був встановлений під час перевірки висновок про заниження позивачем суми чистого доходу у загальному розмірі 2 990 694,87 грн., внаслідок чого, зокрема, контролюючий орган дійшов хибних висновків застосувавши приписи ст. 181 ПКУ, щодо необхідності реєстрації позивача в якості платника ПДВ у зв`язку з отриманням сукупного протягом останніх 12 календарних місяців доходу більше 1000000 гривень.

Також, суд вказує про протиправність оскаржуваної вимоги від 13.11.2024 №Ф-49158/10-36-24-05/ про сплату боргу (недоїмки) в сумі 210 279,10 грн., оскільки вказана вимога прийнята на підставі висновку, викладеному в акті перевірки від 19.09.2024 №46757/10-36-24-05/, про заниження позивачем суми нарахованого єдиного внеску на загальну суму 229 790,63 грн., неправомірність якого було встановлено в судовому порядку.

Протиправним та таким, що підлягає скасуванню, є, також, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49153/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн., оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення у вигляді неподання, несвоєчасного подання та/або подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку).

Крім того, як вбачається зі ст. 33 акту перевірки, проведеною перевіркою своєчасності подання звітів з нарахування єдиного внеску за період з 01.01.2018 по 10.02.2024 роки порушень з боку позивача не виявлено.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн.

Суд також вказує на безпідставність податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49146/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12 827,52 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 282,75 грн. та нараховано пеню 16 351,05 грн., оскільки доводи відповідача ґрунтуються виключно на підставі факту неподання звітів за формою № 1ДФ за 1-3 кв. 2018 р. та 1 кв. 2019 р., що слугує самостійним правопорушенням, за вчинення якого передбачена фінансова відповідальність за п. 119.1 ст. 119 ПКУ, та не може свідчити про не сплату та нарахування ПДФО у належному розмірі.

Так, відповідно до абз. 1 п. 119.1 ст. 119 ПКУ неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

При цьому, податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49149/10-36-24-05/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1 068,97 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 106,90 грн. та нараховано пеню 1 362,61 грн., також підлягає скасуванню з огляду на похідний характер від 13.11.2024 №49146/10-36-24-05/, правомірність прийняття якого не встановлено в судовому порядку.

Щодо прийнятого податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49136/10-36-24-05/, яким на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн. суд вказує про його правомірність та відсутність підстав для скасування, оскільки відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, факт надання під час перевірки Книги обліку доходів і витрат, чим порушено п. 44.3 ст.44, п. 177.10 ст.177 ПК України.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49150/10-36-24-05/, яким на підставі п. 119.1 ст. 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн. суд, також, вказує про його правомірність та відсутність підстав для скасування, оскільки, як вбачається з акту перевірки, звіти за формою № 1ДФ податковим агентом ОСОБА_1 щодо найманих працівників за звітні періоди 1 кв.2018р., 2 кв.2018р., 3 кв.2018р., 1 кв.2019р. не подано, що є порушенням п.51.1 ст.51, п. 176.2 ст.176 ПК України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49165/10-36-24-05/, яким на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 000,00 грн. суд, також, вказує про його правомірність та відсутність підстав для скасування, оскільки, як вбачається з акту перевірки, згідно даних ІТС Податковий блок перевіркою встановлено реалізацію позивачем алкогольних напоїв у періоді з 12.11.2020 по 19.11.2020 без отримання ліцензії на право на здійснення торгівлі алкогольними напоями, що є порушенням ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 13.11.2024 №49164/10-36-24-05/, яким на підставі п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5 100,00 грн. суд вказує на його правомірність, оскільки проведеною перевіркою встановлено не використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів за період 06.09.2020 - 31.12.2021, а саме: у касовому чеку (графа «Назва товару») не вказаний код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а зазначено лише найменування реалізованого підакцизного товару, що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 13.11.2024 №49169/10-36-24-05/ про застосування штрафних санкцій в сумі 90,95 грн, №49172/10-36-24-05/ про застосування штрафних санкцій в сумі 11 740,48 грн., №49178/10-36-24-05/ про застосування штрафних санкцій в сумі в сумі 12,60 грн., №49180/10-36-24-05/ про застосування штрафних санкцій в сумі 2 235,15 грн., №49181/10-36-24-05/ про застосування штрафних санкцій в сумі 474,29 грн., суд, також, вказує про їх правомірність та відсутність підстав для скасування, оскільки, як вбачається з акту перевірки, згідно даних інтегрованих карток платника ІТС «Податковий блок» у фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 наявні не сплачені штрафні санкції, нараховані ГУ ДПС у Київській області у відповідності до ст.124 ПКУ за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов?язань, нарахованих по податковим деклараціям та/або звітам.

VІI. Висновок суду.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для частково задоволення адміністративного позову, а саме в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/, №49143/10-36-24-05/, №49146/10-36-24-05/, №49149/10-36-24-05/, №49162/10-36-24-05/, №49166/10-36-24-05/, №49167/10-36-24-05/, №49153/10-36-24-05/, рішення від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/ та податкової вимоги від 13.11.2024 №Ф-49158/10-36-24-05/, а в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

VIІI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 15 140,00 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню частково, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 570,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49141/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49143/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49146/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49149/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49162/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49166/10-36-24-05/.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49167/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49153/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №49160/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати вимогу ГУ ДПС у Київські області від 13.11.2024 №Ф-49158/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Київській області (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 570,00 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.