Справа № 480/6207/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 р.Справа № 480/6207/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, по справі № 480/6207/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС , Головного управління ДПС у Сумській області

про стягнення грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі № 480/6207/21 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області (), Головного управління ДПС у Сумській області () про стягнення грошової допомоги.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу до щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати за робочий період з 21.08.2019 по 20.08.2020.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 12.05.2022 та 15.09.2022 Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління ДПС у Сумській області () вчинити дії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 за заявою позивача встановлено судовий контроль та зобов`язано ГУ ДПС у Сумській області () подати звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 у адміністративній справі №480/6207/21 - один місяць з дня отримання копії ухвали від 13.03.2023.

Вказана ухвала була залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024, а справа до суду першої інстанції повернута 20.03.2024.

Ухвалами Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2024, від 29.08.2024 та від 15.01.2025 у прийнятті звіту судом відмовлено та встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в адміністративній справі №480/6207/21 - три місяці з дня отримання копії ухвали суду.

Так, заступником голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області () подано звіт про виконання рішення (т.3 а.с.156-172), в якому представник ГУ ДПС у Сумській області вказав, що для виконання рішення у цій справі вжито всіх вичерпних заходів. Зокрема, нараховано позивачу грошову допомогу, яка згідно довідки від 04.04.2023 № 67/18-28-10-02-06 станом на 09.07.2021 складає 13201,45 грн. (т.2 а.с.101зворот). Вказує, що згідно ст.ст.23,116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата грошової допомоги до основної щорічної відпустки за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Втім, згідно довідки від 07.04.2023 № 29/10/18-28-05-01 розрахункові рахунки в ГУ ДКСУ у Сумській області закриті, кошторис на 2022-2023 рік не затверджувався.

При цьому, згідно п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

Відмітив, що правонаступником ГУ ДПС у Сумській області () є Головне управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС () та останнім неодноразово надсилалися листи про додаткову потребу в кошторисних призначеннях на 2023 рік по КПКВ 3507090 «Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб».

Поряд з цим ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій він просив:

1) накласти на керівника ГУ ДПС у Сумській області () штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн., з яких двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., стягнути на мою користь - ОСОБА_1

2) зобов`язати ГУ ДПС у Сумській області () подати новий звіт про виконання судового рішення № 480/6207/21 від 11.04.2022 протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі № 480/6207/21 відмовлено у прийнятті звіту ГУ ДПС у Сумській області () про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в адміністративній справі №480/6207/21.

Задоволено частково клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУ ДПС у Сумській області в адміністративній справі №480/6207/21.

Накладено на керівника суб`єкта владних повноважень - заступника голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області () ОСОБА_2 штраф у сумі 60 560 грн., з яких 30280 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 та 30280 грн. до Державного бюджету України.

В іншій частині клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУ ДПС у Сумській області - відмовлено.

Встановлено ГУ ДПС у Сумській області () новий строк для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в адміністративній справі №480/6207/21 - на три місяці з дня отримання копії повної цієї ухвали суду.

Постановляючи вказану ухвалу від 02.07.2025, суд першої інстанції, враховуючи, що рішення суду від 11.04.2022 на момент розгляду звіту у повному обсязі не виконано, виплату позивачу нарахованої грошової допомоги до щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати за робочий період з 21.08.2019 по 20.08.2020 у розмірі 13201,45 грн. проведено не було, звіт було подано з порушенням встановленого судом строку за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття звіту ГУ ДПС у Сумській області () про виконання рішення суду.

Враховуючи не прийняття судом звіту ГУ ДПС у Сумській області () про виконання рішення суду у цій справі, а також тривале невиконання рішення суду без поважних причин, оскільки саме ГУ ДПС у Сумській області () не надано доказів на вжиття заходів на виконання рішення у цій справі, суд вважав за необхідне на підставі ч.ч.3,4 ст.382-3 КАС України накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - заступника голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області () ОСОБА_2 штраф у сумі 60 560 грн. (двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), з яких 30280 грн. стягнути на користь О.М. та 30280 грн. до Державного бюджету України, а також встановити ГУ ДПС у Сумській області () новий строк для подання звіту про виконання рішення у цій справі - три місяці з дня отримання ним копії повного тексту цієї ухвали суду.

ГУ ДПС у Сумській області (), не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність її вимогам ст. 242 КАС України, просило суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі № 480/6207/21 в частині накладення штрафу на заступника голови комісії Пономарьова І.О., прийняти в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУ ДПС в Сумській області ().

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що станом на 01.01.2025 в ГУ ДПС у Сумській області () відсутні відкриті рахунки в Головному управлінні «Державної казначейської служби України в Сумській області, що унеможливлює виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в частині виплати ОСОБА_1 суми нарахованої грошової допомоги.

Вказує, що наказом ДПС України від 12.11.2020 № 643 визначено, що ГУ ДПС в Сумській області () є правонаступником ГУ ДПС у Сумській області (), що на переконання апелянта, свідчить про те, що виконання судових рішень, де останній є боржником можливе його правонаступником - ГУ ДПС в Сумській області ().

Аналізуючи приписи ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, ст. ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України, стверджує, що стягнення на користь позивача суми матеріальної допомоги можливе лише коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в межах кошторисних призначень ГУ ДПС в Сумській області ().

Вказує, що ГУ ДПС в Сумській області () неодноразово направлялись до ДПС України листи з проханням збільшити кошторисні призначення по КПКВ 3507090, у відповідь на які, повідомлялось, що питання збільшення кошторисних призначень за такою бюджетною програмою може бути розглянуте за наявності економії видатків.

Апелянт вважає, що направлення ГУ ДПС в Сумській області () вказаних листів є доказом вжиття заходів щодо виконання судового рішення у справі № 480/6207/21, враховуючи, що такі листи містять вказівку на номер даної справи, як такої по якій є потреба сплатити грошові кошти. У зв`язку з чим вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про невжиття ГУ ДПС у Сумській області (), дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Наголошує, що ГУ ДПС у Сумській області () не має кошторисних призначень (бюджетних асигнувань) та відкритих рахунків в казначействі для отримання коштів з бюджету як орган державної влади, а тому, на думку апелянта, дієвим заходом для виконання рішення суду в цій справи є заходи, які вживались його правонаступником - ГУ ДПС в Сумській області ().

Крім того, вважає протиправним накладення штрафу на заступника голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області Пономарьова Г.О., оскільки наказом ДПС України від 28.02.2025 №174 внесено зміни до наказу ДПС України від 08.10.2020 №556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» та у додатку 2 позицію «Мазуренко О.В. заступник начальника Головного управління ДПС у Сумській області» замінено на позицію «Кіяшко Н.В. начальник Головного управління ДПС у Сумській області». Таким чином головою комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області з 28.02.2025 є ОСОБА_3 .

Стверджує, що ОСОБА_2 не був призначений головою ліквідаційної комісії, а тому вважати його керівником суб`єкта владних повноважень (а саме на керівника суб`єкта владних повноважень суд може накласти штраф за результатами розгляду звіту) немає підстав.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зауважує, що оскаржуваною ухвалою було вирішено обов`язки Головного управління ДПС в Сумській області (), однак з апеляційною скаргою звертається ГУ ДПС в Сумській області (), тобто особа, питання про права, свободи, інтереси та обов`язки якої судом не вирішувалися, що в силу вимог ч.3 ст. 305 КАС України є підставою для закриття апеляційного провадження.

Зазначає, що заходи вжиті ГУ ДПС в Сумській області () шляхом направлення до ДПС України листів з проханням збільшити видатки для виконання рішення суду, не свідчать про вжиття заходів, спрямованих на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 по справі №480/6207/21, оскільки боржником у даній справі є саме ГУ ДПС в Сумській області () і саме воно, на переконання позивача, має вживати відповідні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення переглядається лише в частині застосування до заступника голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області - Пономарьова І.О. штрафу, колегія суддів не надає оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмови у прийнятті звіту Головного управління ДПС у Сумській області () про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в адміністративній справі №480/6207/21 та встановлення ГУ ДПС у Сумській області () нового строку для подання звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 в адміністративній справі №480/6207/21.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника апелянта, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено ст. 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Таким чином, КАС України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд, який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання такого рішення, штраф.

Колегія суддів враховує, що ст. 382-3 КАС України надає суду право накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штраф за власною ініціативою.

Приписи процесуального законодавства щодо накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу на невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

При цьому, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №826/9960/15, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в порядку, передбаченому частиною другою статті 382 КАС України, є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за діяльність очолюваного ним державного органу, яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Колегія суддів зазначає, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду у цій справі виконано Головним управлінням ДПС у Сумській області () в частині нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги до щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати за робочий період з 21.08.2019 по 20.08.2020, а саме у сумі 13201,45грн., що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Сумській області () від 04.04.2023 (т.2 а.с.101 зворот).

Однак, в частині виплати нарахованої позивачу суми рішення суду не виконано, що підтверджується представником ГУ ДПС у Сумській області безпосередньо у звіті.

Обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду у вказаній частині, представник Головного управління ДПС у Сумській області () посилається на те, що правонаступником Головного управління ДПС у Сумській області () є Головне управління ДПС у Сумській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС (), яким, в свою чергу, неодноразово надсилались листи до ДПС України, в яких повідомлялось про додаткову потребу в кошторисних призначеннях по КПКВ 3507090 «Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб».

Направлення вказаних листів Головним управлінням ДПС у Сумській області () апелянт розцінює, як вжиття належних та достатніх заходів, спрямованих на виконання рішення суду в цій справі, враховуючи, що такі листи містили вказівку на номер даної справи, як такої, що потребує виплати грошових коштів.

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, колегія суддів зазначає, що в межах даної справи судом не приймалося процесуального рішення про заміну сторони виконавчого провадження - боржника ГУ ДПС у Сумській області () на Головне управління ДПС у Сумській області (). Більше того, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сторчак Анжели Сергіївни про заміну сторони виконавчого провадження з боржника у справі - Головного управління ДПС у Сумській області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Сумській області як ВП () (т.3 а.с.118-120).

Відтак, будь-які заходи, вжиті Головним управлінням ДПС у Сумській області () не можуть бути кваліфіковані як такі, що підтверджують вчинення ГУ ДПС у Сумській області () дій, спрямованих на виконання рішення суду у справі № 480/62507/21.

При цьому ані до суду першої, ані апеляційної інстанції ГУ ДПС у Сумській області () не надано жодного доказу на підтвердження вжиття останнім будь-яких дій щодо виконання рішення суду керівником саме ГУ ДПС у Сумській області () у встановлений ухвалою суду від 15.01.2025 строк.

Слід зауважити, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

Крім того, варто зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами 3, 4 ст. 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

З аналізу наведених норм слідує, що орган державної влади навіть після прийняття рішення про ліквідацію продовжує існувати як юридична особа до моменту внесення запису про припинення до єдиного державного реєстру. До цього моменту такий орган зберігає процесуальну правосуб`єктність, може бути стороною у справах, боржником чи стягувачем, виконувати судові рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Сумській області (), згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не припинене як юридична особа.

З урахуванням викладеного, саме ГУ ДПС у Сумській області () як юридична особа, щодо якої на момент розгляду даної справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не було внесено запис про припинення, має виконувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 по справі № 480/6207/21 та, в разі виникнення обставин, які перешкоджають його виконанню, вживати належних та достатніх заходів, спрямованих на їх усунення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що направлення Головним управлінням ДПС у Сумській області () до ДПС України листів про додаткову потребу в кошторисних призначеннях не можна вважати заходами, спрямованими на виконання рішення суду в цій справі. Навіть, враховуючи, що такі листи містили вказівку на номер даної справи, як такої, що потребує виплати грошових коштів.

Також колегія суддів наголошує, що невиплата позивачу нарахованої грошової допомоги до щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати за робочий період з 21.08.2019 по 20.08.2020 у розмірі 13201,45 грн, яка обґрунтована відсутністю цільових бюджетних коштів, не може бути свідченням повного виконання судового рішення, оскільки при цьому порушується гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі Кечко проти України від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Також, вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

За практикою ЄСПЛ, зокрема у справі Шмалько проти України, суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків.

Аналіз вищенаведеного дозволяє дійти висновку, що невиконання остаточного рішення суду з підстав відсутності коштів не є поважною причиною, за якою боржник звільняється від такого обов`язку, та відповідно не може підтверджувати фактичне виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Доводи апелянта щодо неможливості накладення на ОСОБА_2 штрафу в порядку ч.ч.3,4 ст.382-3 КАС України, мотивовані тим, що згідно з наказом ДПС України від 28.02.2025 №174 головою комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області з 28.02.2025 є ОСОБА_3 , і саме вона вважається керівником суб`єкта владних повноважень, на якого на підставі вказаних норм може бути накладено відповідний штраф, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до наказу від 30.05.2025 №1219-о (т.3, а.с.216), ОСОБА_3 , яка раніше було призначеною головою комісії з ліквідації (т.3, а.с.203), була звільнена за угодою сторін (т.3, а.с.216).

У свою чергу, згідно наказу ГУ ДПС у Сумській області від 23.03.023 №5-л, до наказу Головного управління ДПС у Сумській області "Про затвердження персонального складу комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області" від 09.10.2020 №1-л було внесено зміни та доповнено новим пунктом такого змісту: "У разі відсутності голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області його обов`язки виконує заступник голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області» (т.3 а.с.1-2).

Беручи до уваги, що згідно з наказом ГУ ДПС у Сумській області від 09.10.2020 №1-л затверджено персональний склад комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області та заступником голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області визначено Пономарьова Ігоря Олексійовича (т.3 а.с.204), саме ОСОБА_2 після звільнення ОСОБА_3 виконує обов`язки голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Сумській області та у розумінні статті 382-3 КАС України є керівником суб`єкта владних повноважень, який має нести відповідальність за невиконання рішення суду без поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що наявність в ЄДРПОУ запису, що головою ліквідаційної комісії є Кіяшко Н.В. не є підставою для висновків про неналежне накладення штрафу на ОСОБА_2 , оскільки внесення змін до зазначеного реєстру залежить від вчинення таких дій податковим органом.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 2 липня 2025 року по справі № 480/6207/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 01.10.2025 року