Справа № 320/12396/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо несписання податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898, 23 грн, штрафних санкцій - 128 474, 56 грн і пені 341 865,56 грн та грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 38 588,05 грн, штрафних санкцій - 9 647, 01 грн, що разом становить 1 032 473, 41 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві списати безнадійний податковий борг позивача з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898,23 грн, штрафних санкцій - 128 474,56 грн і пені 341 865,56 грн та грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 38 588,05 грн, штрафних санкцій - 9 647,01 грн, що разом становить 1 032 473, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з моменту утворення податкового боргу минуло 1095 днів, відповідачем не вчинялись дії щодо стягнення заборгованості протягом вказаного періоду, в зв`язку із чим, останній зобов`язаний був визнати таку заборгованість безнадійною та вчинити дії, з метою списання безнадійного податкового боргу, проте внаслідок протиправної бездіяльності, відповідач цього не зробив.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що з моменту утворення податкового боргу минуло 1095 днів, відповідачем не вчинялись дії щодо стягнення заборгованості протягом вказаного періоду, в зв`язку із чим, останній зобов`язаний був визнати таку заборгованість безнадійною та вчинити дії, з метою списання безнадійного податкового боргу.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27.04.2016 позивачем було подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, у якій позивачем зазначено про отримання нею доходу у вигляді інвестиційного прибутку на загальну суму 6 961 163,76 грн.

Контролюючим органом було направлено позивачу лист № 8707/л/26-55-13-04 від 12.08.2016 щодо надання пояснень та документальних підтверджень, пов`язаних з виникненням доходу від операцій з інвестиційними активами.

В строки, визначені чинним законодавством, фізична особа-платник податку ОСОБА_1 до контролюючого органу не з`явилася, пояснення та документальні підтвердження щодо виникнення доходу не надала, оскільки на той час не проживала в Україні.

У зв`язку з ненаданням позивачем документів, підтверджуючих витрати на придбання інвестиційного активу до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, останнім було складено акт №84 від 28.11.2016 про ненадання документів.

У період з 28.11.2016 по 02.12.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період 3 01.01.2015 по 31.12.2015 на підставі наказу заступника начальника ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2016 № 640.

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 05.12.2016 № 4002/26- 55-13-06-, у якому контролюючим органом зазначено про порушення позивачем:

- п.п.164.2.9 ст. 164.2 ст.164, п.п. 170.2.6 ст. 170 Податкового кодексу України з урахуванням пп. 170.2.1, пп. 170.2.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 513 898,23 грн;

- п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України, за результатами перевірки донарахованого військового збору у сумі 38 588,05 грн.

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898,23 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 128 474,56 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 38 588,05 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 9 647,01 грн.

03.03.2020 відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення податкового боргу у розмірі 746 802,71 грн.

30.11.2020 ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду його позовної заяви про стягнення податкового боргу та 04.12.2020 своєю ухвалою Окружним адміністративним судом міста Києва задоволено заяву відповідача.

Позивачем через Електронний кабінет платника податків було направлено до контролюючого органу заяву про надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючи органи.

13.03.2023 відповідачем у відповідь на заяву позивача було надіслано відмову в наданні довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, у якій зазначено, що станом на 13.03.2023 у позивача обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (ПДФО), військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та з податку на нерухоме майно.

Отримавши вищезазначену відмову, позивачем було сформовано зі свого Електронного кабінету платника податків вибірку по заборгованості і встановлено, що контролюючий орган не вчинив дії по списанню безнадійного податкового боргу, а обліковує податковий борг по податковим повідомленням- рішенням № від 16.01.2017 та № від 16.01.2017, а також нарахував пеню на податок з доходів фізичних осіб у розмірі 341 865,56 грн.

У зв`язку з тим, що контролюючим органом не вчиняються дії по списанню безнадійного податкового боргу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що у контролюючого органу були відсутні підстави для списання такого боргу, як безнадійного, оскільки існують узгоджені податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017, за якими позивачу необхідно сплатити наявний податковий борг.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

За правилами пункту 16.1.4. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття такого зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Порядок визнання та списання безнадійного податкового боргу врегульовано положеннями Податкового кодексу України.

За приписами підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість, зокрема, - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Пунктом 101.5 статті 101 ПК України встановлено щоквартальне здійснення списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2022 № 220 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, який визначає механізм списання безнадійного податкового боргу (далі - Порядок № 220).

Підпунктом 5 пункту 2 Розділу ІІ Порядку безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.

За приписами пункту 3 Розділу ІІ Порядку визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу.

Згідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс - мажорних обставин) (п.п.6 п. 2 Розділу ІІ Порядку).

За приписами пункту 101.2 статті 101 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється: 101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку; 101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; 101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2020 відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення податкового боргу у розмірі 746 802,71 грн.

30.03.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження у справі № 640/5177/20 за позовом відповідача.

15.05.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов зустрічний позов позивача до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 січня 2017 року: № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на 642372,79 грн (у тому числі за податковими зобов`язаннями - 513898,23 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 128474,56 грн); № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 48235,06 грн (у тому числі за податковими зобов`язаннями - 38588,05 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 9647,01 грн).

30.11.2020 ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду позовної заяви про стягнення податкового боргу та 04.12.2020.

04.12.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року клопотання ГУ ДПС у м. Києві задоволено, адміністративний позов ГУ ДПС у м. Києві до про стягнення податкового боргу залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16.01.2017.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м. Києві залишено без розгляду.

Верховний Суд в Постанові від 13.07.2022 у справі №640/5177/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 без змін.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2021, яким було визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення, було скасовано судом апеляційної інстанції, а відтак борг за податковими повідомлення-рішення від 16.01.2017 № , № є чинним і підлягає сплаті позивачем, відповідно до вимог законодавства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, не минув строк в межах 1095 календарних днів з дня узгодження податкового боргу (тобто з моменту прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021).

Доводи позивача про те, що лише Окружний адміністративний суд міста Києва у справі №640/5177/20 розглядав по суті підстави прийняття та обґрунтованість податкові повідомлення-рішення № від 16.01.2017 та № від 16.012017, а Шостий апеляційний адміністративний суд та Верховний Суд не досліджували по суті позов, обмежившись дослідженням причин звернення до суду із позовом з пропущенням строку, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги, оскільки судове рішення є остаточним документом при вирішенні справи, законність і обґрунтованість якого перевіряється судами вищих інстанцій, тому не можуть підлягати сумніву рішення, прийняти у встановленому законом порядку.

Натомість, законність і обґрунтованість винесення податкових повідомлень-рішень від 16.02.2017 року не є предметом спору у даній справі, а тому не розглядаються судом в межах спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, у контролюючого органу були відсутні підстави для списання такого боргу, як безнадійного, оскільки існують узгоджені податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017, за якими позивачу необхідно сплатити наявний податковий борг і строк в межах 1095 календарних днів з дня узгодження податкового боргу (тобто з моменту прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021) на момент звернення до суду з даним позовом та прийняття рішення судом першої інстанції не минув.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку