Справа № 761/36692/24
Суддя: Кондратенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/317/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-постанову №2512 від 20.08.2024 адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн визнати протиправною та скасувати;

-провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови №2512 від 20.08.2024 адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - закрити;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме, за фактом продажу алкогольних напоїв неповнолітнім особам. Позивач вважає зазначену постанову протиправною, оскільки, при її винесені не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП в частині сповіщення позивача про місце і час розгляду справи; факт продажу саме 01.08.2024 не підтверджується доказами, що описаний в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №575957 від 01.08.2024/ВАВ №575980 від 01.08.2024. Додані до протоколу незрозумілі фотоматеріали напоїв, фото людей, фото закладу. Фото та/або відеофіксація факту продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 саме позивачем не була здійснена працівниками поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного підтверджуючого документа, який підтверджує факт продажу товару; позивач під дією психологічного примусу працівників поліції підписав протокол відносно себе, а пояснення до протоколу писав не ОСОБА_1 , а працівник поліції на власний розсуд та змусив позивача їх підписати; позивач не є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУПАП, тобто, не є посадовою особою, яка відповідає за продаж алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_4 , оскільки, є фактично шеф-кухарем і знаходиться в орендованому приміщенні ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , частина нежитлових приміщень №1, кафе, площа 500 кв.м, заклад «Бавовна»; в додатках до протоколу про адміністративне правопорушення додаються пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що не містить інформації про те, що ці особи є неповнолітніми.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2024 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.02.2025 на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача - Київською міською державною адміністрацією. У відзиві, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що оскаржувана постанова винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2024 серії ВАВ №575960, складеного інспектором СЮП ВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції Бець А.В., відносно адміністратора закладу «Бавовна» ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було виявлено працівниками СЮП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві не безпосередньо в момент його вчинення 31.07.2024 о 22 год. 14 хв (час продажу алкогольного напою неповнолітній особі), а через проміжок часу, з моменту продажу і до моменту виклику поліції, екстреною швидкою допомогою для супроводу неповнолітньої в стані алкогольного сп`яніння, а тому, відеозаписи портативних відеореєстраторів інспектора СЮП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Бець А.В. не могли фіксувати момент виявлення неповнолітньої ОСОБА_5 із алкогольним напоєм.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Виходячи з положень ст.ст. 7, 9 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови, що суб`єкт владних повноважень, зокрема, поліцейський, встановить факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, що тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років встановлено п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі- Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження: розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій та комісій з питань боротьби зі злочинністю, спрямування їх діяльності.

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень (ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За приписами ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 156 цього Кодексу.

Тобто, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Відповідно до ст. 251 КУпПАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

А відтак, при розгляді справ щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 20.08.2025 адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено постанову №2512 про накладення адміністративного стягнення, відносно адміністратора закладу «Бавовна» ТОВ «Бджілка Печерська» ОСОБА_1 за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн.

З постанови вбачається, що адміністратор закладу «Бавовна» ТОВ «Бджілка Печерська» ОСОБА_1 , порушив правила торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22 год. 14 хв., перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, здійснив продаж алкогольних напоїв - шотів у кількості 2 шт. неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ч. 2 ст. 156 КУпАП, п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР.

При винесенні оскаржуваної постанови адміністративною комісією враховані надані письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.08.2024, адресовані адміністративній комісії, доповідь начальника відділу ювеніальної превенції Управління превентивної діяльності ГУ НП у м. Києві Цимбал Я.М.

Із досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення №2512, які надіслані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, встановлено, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №575960, складеного інспектором сектору ювенальної превенції ВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції Бець А.В. відносно адміністратора закладу «Бавовна» ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу, 31.07.2024 о 22 год. 14 хв. громадянин ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, перебуваючи на своєму робочому місці у закладі «Бавовна», здійснив продаж алкогольних напоїв, а саме: шотів у кількості 2 шт. неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР. Пояснення ОСОБА_1 надав окремо.

У поясненнях, долучених до протоколу та які знаходяться в матеріалах справи №2512, ОСОБА_1 зазначив, що у закладі «Бавовна» працює з травня 2024 року на посаді адміністратора. 31.07.2024, перебуваючи на своєму робочому місці в розважальному закладі, здійснював продаж алкогольних напоїв, документів у осіб, які купляли алкоголь, не перевіряв так як, це робить охорона на вході до закладу.

У письмових поясненнях ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердила, що вона 31.07.2024 разом з подругою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули до закладу «Бавовна» за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, о 19 год. 51 хв. Після перевірки охороною закладу щодо наявності заборонених предметів, через 10 хвилин вони підійшли до барної стійки, яка знаходиться в другому залі. До них підійшов бармен середнього зросту та ваги (інших зовнішніх ознак вона не запам`ятала, оскільки, в барі було тьмяне світло), який здійснив їм продаж алкогольних напоїв (шотів) із вмістом лікеру «Єгермейстер». Бармен не запитував про їх вік та не перевіряв документи. Вдруге вони зробили замовлення о 21 год. 01 хв. Через деякий час їй стало зле і вона вийшли на терасу подихати свіжим повітрям, де втратила свідомість. У свідомість вона прийшла в дитячій клінічній лікарні за адресою: м. Київ, проспект Алішера Навої, 3, приблизно о 05 год. 00 хв. 01.08.2024. Зі слів матері вона дізналася, що ОСОБА_3 також втратила свідомість.

Відповідно до письмових пояснень позивача від 08.08.2024, які, як зазначено в оскаржуваній постанові, враховані адміністративною комісією під час вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с. 18), під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не було взято до уваги, що він не є працівником - керівником (менеджером, адміністратором, касиром) закладу «Бавовна», не має обов`язку щодо продажу товарів, оскільки, він прийнятий на посаду шеф-кухаря ФОП ОСОБА_4 у заклад «Бавовна», згідно наказу від 31.07.2024, що також підтверджується посадовою інструкцією шеф-кухаря (а.с. 15-16).

Щодо вказаних тверджень позивача, у відзиві на позовну заяву відповідач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 09.03.2021 у справі №804/8054/17, відповідно до якої факт неперебування у трудових відносинах із суб`єктом господарювання особи, якою здійснено реалізацію алкогольних напоїв, не може бути підставою для звільнення такого суб`єкта господарювання від встановленої Законом №481/95 відповідальності за вказані правопорушення.

Крім того, відповідач у відзиві стверджує, що факт продажу позивачем неповнолітній ОСОБА_5 підтверджується її письмовими поясненнями.

Разом з тим, суд не бере до уваги вказані доводи відповідача, оскільки, як зазначеною неповнолітньою особа у поясненнях, нею не було вказано позивача, як особу, що здійснила продаж алкогольних напоїв. Вона лише описала загальні зовнішні ознаки особи (бармена), який здійснив продаж алкогольних напоїв (середнього зросту та ваги), при цьому, зазначивши, що інших зовнішніх ознак вона не запам`ятала, оскільки, в барі було тьмяне світло. Відповідно, відсутність конкретики ставить під сумнів доводи відповідача про причетність позивача до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Судом досліджено рапорт інспектора СЮП ВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Бець А.В., який знаходиться в матеріалах справи №2512 і в якому, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 повідомив, що, перебуваючи на своєму робочому місці 31.07.2024 приблизно о 22 год. 20 хв. до нього підійшли дві особи та купили 3 шоти. Скільки років цим особам йому не відомо, так як, він документи не перевіряв, оскільки, відвідувачів закладу на вході перевіряє охорона. Встановлено, що однією з неповнолітніх була ОСОБА_5 .

Однак, дані, зазначені у рапорті, не відповідають поясненням позивача до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки, позивач зазначив, що продаж алкогольних напоїв здійснював без перевірки документів відвідувачів закладу, оскільки, цим займається охорона на вході і в його поясненнях відсутня інформація про те, що о 22 год. 20 хв. до нього підійшли дві особи і придбали 3 шоти.

Суд, звертає увагу, що в поясненнях ОСОБА_5 вказано, що остання покупка алкогольного напою відбулася о 21 год. 01 хв, тоді як у рапорті зазначено - 22 год. 20 хв, а в протоколі про адміністративне правопорушення - о 22 год. 14 хв. Отже, існують розбіжності в часі придбання алкогольних напоїв ОСОБА_5 в письмових доказах, на підставі яких був складений адміністративний протокол.

Крім того, інспектор поліції встановив особу ОСОБА_5 не під час придбання алкогольних напоїв, а під час надання їй медичної допомоги бригадою швидкої медичної допомоги за межами закладу «Бавовна».

Однак, адміністративною комісією під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП не були перевірені вказані обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови достеменно не встановлено особу, якою було здійснено продаж алкогольного напою неповнолітній особі, оскільки, справа про адміністративне правопорушення не містить даних, які б могли ідентифікувати особу продавця, а також відсутні жодні документи на підтвердження того, що позивач працює адміністратором закладу. Відтак, факти, які б свідчили про те, що саме позивач 31.07.2024 здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи відповідача у відзиві, що на момент складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення позивач не заперечував факту вчинення адміністративного правопорушення, судом відхиляються, оскільки сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Як встановлено судом, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не надано.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 14.05.2020 у справі №240/12/17).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог КУпАП, дані, які містяться у ній викликають сумніви щодо вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Крім того, адміністративна комісія при вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не звернула уваги на зазначені вище у рішенні порушення, не здійснила належної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС України, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, не впливають на вищевказані висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України ?Про судовий збір?, як і пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України ?Про судовий збір?).

Так, враховуючи положення п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України ?Про судовий збір?, а також те, що відповідно до ст. 7 Закону України ?Про державний бюджет на 2024 рік?, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становив 3 028, 00 грн., за заявлену у позовній заяві вимогу немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті у розмірі 605, 60 грн.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст.2, 5, 9, 72, 73, 74, 77, 78, 79, 132, 139, 241, 242, 286, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №2512 адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 156 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Стягнути з виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п?ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: