Справа № 620/14925/24
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Чернігів Справа № 620/14925/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є

за участю секретаря Головачової Є.В.,

представника позивача Чікової Т.А,

представника відповідача Кашиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівської митниці, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці з 11.10.2024;

стягнути із Чернігівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що позивачка з 2019 року працює у Чернігівській митниці, з 18.10.2020 пішла у відпустку по догляду за дитиною віком о 3-х років, у зв`язку з потребою дитини в домашньому догляді їй надано відпустку без збереження заробітної плати до 16.04.2024, у подальшому зазначену відпустку продовжено до 10.10.2024. Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем позивачка 25.09.2024 надіслала на адресу Чернігівської митниці заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 10.10.2024 до 25.03.2025 відповідно до довідки ЦЛКК, додавши таку довідку. 10.10.2024 з листа, надісланого відповідачем на електронну пошту позивачки, дізналась, що їй відмовлено в наданні такої відпустки, та згідно з наказом від 29.07.2024 №365-о позивачку звільнено із займаної посади, визначивши днем звільнення перший робочий день після виходу з відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, 10.10.2024. Також із вказаного листа позивачка дізналась, що листом Чернігівської митниці від 21.06.2024 їй надіслано попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців із пропонуванням посади у Закарпатській митниці, проте ніякого попередження позивачка не отримувала ні за фактичним місцем проживання, ні за адресою реєстрації. Вважає ненадання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, звільнення з роботи та припинення державної служби є незаконним та порушують права позивачки, а оскаржуваний наказ не ґрунтується на вимогах законодавства України, прийнятий без урахування всіх обставин, тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача подала відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що у зв`язку із зменшенням граничної чисельності Чернігівської митниці, зокрема виведення зі штату юридичного відділу повністю, весь особовий склад юридичного відділу Чернігівської митниці попереджений про наступне звільнення, у тому числі і ОСОБА_1 , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду. 21.06.2024 митницею на електронну адресу позивачки засобами телекомунікаційного зв`язку надіслано вказане попередження, одночасно запропоновано посаду у Закарпатській митниці в межах функціонування Держмитслужби за моделлю єдиної юридичної особи, відповідно до її кваліфікації. Відповідно до наказу Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о позивачці припинено державну службу та звільнено з посади, визначивши днем звільнення перший робочий день після закінчення відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, 10.10.2024. Копія наказу надіслана засобами телекомунікаційного зв`язку на зазначену позивачкою у контракті про проходження державної служби електронну адресу, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» наказ про звільнення вважається доведеним ОСОБА_1 на п`ятий календарний день з моменту його відправлення на електронну адресу - 03.08.2024. Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», норми якого необхідно застосовувати у даному випадку, не визначено, що жінка, яка здійснює догляд за дитиною, що потребує домашнього догляду, не може бути звільнена в умовах воєнного стану за ініціативою роботодавця. Позивачка в телефонному режимі повідомлялась про необхідність прибуття до Чернігівської митниці з приводу питання скорочення чисельності та штату. 10.06.2024 позивачка особисто прибула до керівника кадрової служби та отримала для ознайомлення попередження про наступне звільнення, проте не підписала його, а також не надала відмови в підписанні, у зв`язку з чим таке попередження було надіслано на електронну адресу позивачки. Тож попередження про наступне звільнення направлено з дотриманням вимог чинного законодавства. Також вказує, що на день отримання заяви позивачки від 25.09.2024 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 10.10.2024, наказом від 29.07.2024 №365-о позивачку звільнено з посади, визначивши днем звільнення перший робочий день після закінчення відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, наданої відповідно до наказу митниці від 15.04.2024 з 17.04.2024 по 09.10.2024. 03.10.2024 позивачку повідомлено засобами електронного зв`язку, що їй відмовлено у наданні відпустки згідно поданої 25.09.2024 заяви. Таким чином, 10.10.2024 був перший робочий день позивачки і на дату звільнення вона не була тимчасово непрацездатною та не перебувала у відпустці. Щодо переважного права на залишення на роботі вказує, що доказів того, що позивачка мала більш високу кваліфікацію та рівні умови продуктивності і кваліфікації у порівняні з іншими посадовими особами юридичного підрозділу не надано. Відповідач при скороченні чисельності та штату працівників митниці діяв в межах повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства, тому дії Чернігівської митниці при звільненні ОСОБА_1 є правомірними.

Позивачка надала відповідь на відзив, заперечила проти доводів представника відповідача, вказала, що відповідно до Кодексу законів про працю України звільнення за ініціативою роботодавця, у тому числі внаслідок скорочення посади, жінок, які мають дітей віком до трьох років (шести років - якщо дитина потребує домашнього догляду), заборонено, крім випадків повної ліквідації підприємства. Законом України «Про відпустки» право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади). Відповідач неправомірно виніс попередження від 03.06.2024 про можливе звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців Чернігівської митниці, оскільки позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, крім того, ніякого попередження позивачка не отримувала. Відповідно до статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення). Оскільки позивачка не залучалась до виконання вказаних робіт, то відповідач зобов`язаний був надати їй відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, до 25.03.2025 відповідно до довідки ЦЛКК №232 від 25.09.2023. Тож 10.10.2024 позивачка повинна була перебувати у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду. Зауважує, що в контракті про проходження державної служби не зазначено про те, що Чернігівська митниця здійснює листування тільки електронною поштою. Наголошує, що відповідач повинен був запропонувати усі вакантні посади як в Чернігівській митниці, так і в межах функціонування Держмитслужби.

Представник відповідача надала заперечення на відповідь на відзив, зауваживши, що позивачці разом з попередженням про наступне звільнення була запропонована посада головного державного інспектора відділу з питань запобігання та виявлення корупції Закарпатської митниці, у жодному з підрозділів Чернігівської митниці не було вакантних посад у зв`язку із скороченням чисельності кожного підрозділу. Вказує, що на час діє воєнного стану законодавець передбачає гарантії щодо неможливості звільнення за ініціативою роботодавця лише для жінок, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, та жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що не є тотожними з відпусткою по догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду. Питання звільнення працівників в період діє воєнного стану за ініціативою роботодавця регулюється Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а не нормами статті 184 Кодексу законів про працю України. Підкреслює, що на момент звернення позивачки із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду, від 25.09.2024, вона була звільнена наказом від 29.07.2024, а 10.10.2024 визначено днем звільнення, з цієї підстави позивачці і було відмовлено у наданні відпустки.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 позовну заяву через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20.11.2024 витребувано у Чернігівської митниці додаткові докази у справі.

Ухвалою суду від 13.01.2025 поновлено позивачці строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 31.01.2025 ухвалено перейти до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Чернігівської митниці про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 16.04.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано додаткові докази по справі у Державної митної служби України.

Ухвалою суду від 14.05.2025 витребувано у ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» додаткові докази у справі.

Суд протокольною ухвалою від 19.06.2025 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

ОСОБА_1 має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом Північної митниці Держмитслужби від 19.12.2019 №38-о ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу аналітично-правової роботи управління з напряму реалізації правових питань Північної митниці Держмитслужби з 20.12.2019 (т. 2 а.с. 55-56).

Наказом Північної митниці Держмитслужби від 18.12.2020 №765-о переведено ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу нормативно-правового забезпечення та розгляду звернень управління правового забезпечення Північної митниці Держмитслужби з 18.12.2020 (т. 2 а.с. 57).

Наказом Північної митниці Держмитслужби від 21.12.2020 №1417-в ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.12.2020 по 18.10.2023 (т. 2 а.с. 58).

З 08.07.2021 позивачку призначено на посаду головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України у порядку переведення з Північної митниці Держмитслужби (т. 2 а.с. 60).

Наказом Чернігівської митниці від 08.07.2021 №4-в надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.07.2021 по 18.10.2023 (т. 2 а.с. 61).

Наказом Чернігівської митниці від 10.07.2023 №270-о ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці шляхом укладення контракту про проходження державної служби з 10.07.2023 (т. 2 а.с. 62-64).

Наказом Чернігівської митниці від 17.10.2023 №583-кв позивачці надано відпустку для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 19.10.2023 по 16.04.2024 (т. 2 а.с. 65).

Наказом Чернігівської митниці від 15.04.2024 №97-о позивачці надано відпустку для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 17.04.2024 по 09.10.2024 (т. 2 а.с. 66).

Наказом Державної митної служби України від 01.04.2024 №441 внесено зміни до наказу Держмитслужби від 23.05.2023 №212 «Про затвердження Граничної чисельності працівників територіальних органів Держмитслужби». Так, гранична чисельність працівників Чернігівської митниці у редакції наказу Державної митної служби України від 01.04.2024 №441 становить 155 штатних одиниць (т. 1 а.с. 124-125).

Відповідно до штатного розпису Чернігівської митниці на 2024 рік затверджено штат у кількості 155 штатних одиниць, зокрема юридичний сектор: 3 (три) штатні посади - завідувач сектору та два головних державних інспектора (т. 1 а.с. 96-101).

03.06.2024 начальником Чернігівської митниці винесено попередження про можливе наступне звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців. У межах функціонування Держмитслужби за моделлю єдиної юридичної особи запропоновано позивачці рівнозначну вакантну посаду головного державного інспектора відділу з питань запобігання та виявлення корупції Закарпатської митниці з укладенням контракту про проходження державної служби строком на три місяці. Попереджено про припинення державної служби у разі відмови від переведення на запропоновану посаду (т. 1 а.с. 128-129).

Відповідно до протоколу про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 21.06.2024 вказаний наказ про звільнення направлено за допомогою засобу телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти позивачки ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 129 зворот-130).

29.07.2024 Чернігівською митницею винесено наказ №365-о, яким припинено державну служу та звільнено ОСОБА_1 в перший робочий день після виходу з відпустки для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, 10.10.2024, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України від 10.12.2015 №889-VII «Про Державну службу» (т.1 а.с. 44)

Відповідно до протоколу про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 29.07.2024 вказаний наказ про звільнення направлено за допомогою засобу телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти позивачки ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 45, 46).

Центральною лікарсько-консультативною комісією № 1 Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» видано довідку від 25.09.2024 №232 про потребу дитини (дитини-інваліда) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у домашньому догляді, довідка дійсна до 25.03.2025 (т. 1 а.с. 20).

Позивачка звернулась із заявою на ім`я начальника Чернігівської митниці від 25.09.2024 про надання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 10.10.2024 по 25.03.2025, долучивши довідку ЦЛКК №232 від 25.09.2024 та копію свідоцтва про народження дитини (т. 1 а.с. 105).

На заяву позивачки від 25.09.2024 Чернігівська митниця листом від 03.10.2024 №7.11-1/12/10/4990 повідомила, що листом Чернігівської митниці від 21.06.2024 №7.11-1/12/10/3170 позивачці надіслано попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців із пропонуванням посади у Закарпатській митниці, у зв`язку з неотриманням згоди на переведення на запропоновану посаду протягом місяця наказом Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о, позивачку звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», визначивши днем звільнення перший робочий день після виходу з відпустки для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, 10.10.2024. У зв`язку з наведеним відсутні підстави для надання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 10.10.2024 (т. 1 а.с. 111).

Вказаний лист направлено за допомогою засобу телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти позивачки ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 03.10.2024 (т. 1 а.с. 111 зворот-112).

Вважаючи наказ Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о «Про звільнення ОСОБА_2 » протиправним, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України від 10.122015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).

Закон №889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 5 Закону №889-VIII регламентовано, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Положеннями статті 87 Закону №889-VIII встановлено порядок припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно із частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Редакція статті 87 Закону №889-VIII станом на день попередження позивачки про звільнення та на день її звільнення з державної служби визначала підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), особливості її застосування (попередження про наступне вивільнення одночасно направляється з пропозицією рівнозначної посади або як виняток нижчої посади відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей) і наслідок відмови від запропонованих посад (у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини 1 статті 87).

Тобто, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №640/24023/21, від 23.02.2023 у справі №140/9066/21, від 11.05.2023 у справі №380/9574/21, від 27.06.2023 у справі №120/3712/21-а, від 14.09.2023 у справі №640/15737/22 та інших.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №807/3588/14, від 27.05.2020 у справі №813/1715/16, від 14.09.2023 у справі №640/15737/22 та інших, наголошував, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону №889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (пункт 7 частини 1 статті 2 Закону №889-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VІІІ посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Згідно із частиною 2 статті 6 Закону №889-VІІІ встановлюються такі категорії посад державної служби:

1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: керівника Апарату Верховної Ради України та його заступників; Керівника апарату (секретаріату) постійно діючого допоміжного органу, утвореного Президентом України; Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників;

2) категорія "Б" - посади: керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;

3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Позивачка на час попередження про наступне звільнення займала посаду головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці, що відноситься до категорії «В», і рівноцінною для неї посадою була посада категорії «В».

Відповідно до довідки Відділу по роботі з персоналом Чернігівської митниці від 25.02.2025 №7.11-12/Д/12 вільні для пропонування посади в штатному розписі Чернігівської митниці станом на 03.06.2024 відсутні. Станом на 29.07.2024 в Чернігівській митниці були наявні: - 10 посад державної служби категорії «Б»; 1 посада державної служби категорії «В»: головного державного інспектора відділу адміністративно-господарської діяльності. Вказана посада вимагає наявності у посадової особи економічної освіти та спеціальних знань, адже до посадових обов`язків входить підготовка тендерної документації та проведення закупівель. Для здійснення повноважень у сфері публічних закупівель особа повинна мати документ, що підтверджує необхідний рівень знань у сфері публічних закупівель (т. 1 а.с. 237).

Пунктом 3 Протоколу наради керівного складу Чернігівської митниці від 12.04.2024 №4/1-п відділу по роботі з персоналом доручено направити запити до всіх територіальних органів Держмитслужби щодо наявності вакантних посад (т. 2 а.с 92-93).

На виконання вказаного протоколу наради 15.04.2024 за вих. №7.11-1/12/7/1971 Чернігівською митницею направлений відповідний лист до всіх територіальних органів Держмитслужби, на які отримані відповіді (т. 2 а.с. 94).

Відповідно до Інформації щодо вакантних посад в Закарпатській області на 24.04.2024 (т. 2 а.с. 95-97) 1. У підрозділах управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил наявні вакантні посади, а саме: - заступник начальника відділу кінологічного забезпечення та протидії незаконному переміщенню наркотиків і зброї; - заступник начальника відділу боротьби з контрабандою№ 2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; - начальник відділу боротьби з контрабандою № 3 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; - заступник начальника управління - начальник відділу аналізу ризиків та зв`язків з іншими органами управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил; - головний державний інспектор.

2. У підрозділах митного оформлення митних постів наявні вакантні посади, а саме: - заступник начальника митного поста - начальник відділу; - начальник відділу; заступник начальника відділу; - головний державний інспектор;

3. В самостійних структурних підрозділах, до функцій яких не входить митне оформлення, таких як: організаційно-розпорядче управління; управління по роботі з персоналом; управління адміністративно - господарської діяльності; управління митних інформаційних технологій; управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку; управління технічних засобів митного контролю; відділ контролю за переміщенням товарів; відділ з питань запобігання та протидії корупції; відділ чергових наявні вакантні посади, а саме: - заступник начальника управління - начальник відділу; - начальник відділу; -заступник начальника відділу; - завідувач сектору; - головний державний інспектор.

Крім того, наявні посади (категорії посади державної служби «В» на які можливе призначення, на умовах строкового трудового договору на час відсутності основного працівника, в наступних підрозділах: управління то роботі з персоналом; управління забезпечення митного контролю та оформлення; управління технічних засобів митного контролю; сектор охорони державної таємниці та технічного захисту; митні пости.

Відповідно Інформації про наявність вакантних посад у Тернопільській митниці станом на 16.04.2024 наявні такі вакантні посади: головний державний інспектор юридичного відділу; головний державний інспектор відділу проведення митного аудиту (на період перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку); головний державний інспектор - кінолог оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; завідувач сектору аналітичної роботи управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; головний державний інспектор сектору аналітичної роботи управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; завідувач сектору митних інформаційних технологій; головний державний інспектор відділу чергових; головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Тернопіль»; головний державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Тернопіль», головний державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Тернопіль» (2 штатні одиниці); головний державний інспектор сектору митного оформлення митного поста «Тернопіль» (м. Збараж Тернопільської області). Всього 12 штатних одиниць (т. 2 а.с. 98-99).

Відповідно до листа Київської митниці від 22.04.2024 в Київській митниці для можливого працевлаштування в митниці посадових осіб Чернігівської митниці наявні такі вакантні посади: старший державний інспектор відділу митого оформлення №1 митного поста «Західний»; державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста Західний»; державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-центральний»; головний державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Південний»; державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Спеціалізований»; головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Чайки»; старший державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Чайки» (т. 2 а.с. 100-101).

Відповідно до листа Рівненської митниці від 26.04.2024 повідомлено, що посадовим особам Чернігівської митниці може бути запропонована вакантна посада головного державного інспектора оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Рівненської митниці (т. 2 а.с. 102).

Відповідно до листа Івано-Франківської митниці від 06.05.2024 станом на 03.05.2024 в Івано-Франківській митниці як відокремленому підрозділі Державної митної служби України наявні наступні вакантні посади, зокрема категорії «В»: головний державний інспектор відділу забезпечення митного контролю та оформлення; головний державний інспектор оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; головний державний інспектор сектору внутрішньої безпеки; старший державний інспектор митного поста «Калуш»; старший державний інспектор відділу митного оформлення №4 митного поста «Прикарпаття»; державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Прикарпаття»; державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Прикарпаття» (т. 2 а.с. 103-104).

Листом від 17.04.2024 Запорізька митниця повідомила про наявність 2 вакантних посад головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення та протидії незаконному переміщенню наркотиків і зброї управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, 1 вакантної посади головного державного інспектора відділу митних інформацій технологій, 1 вакантної посада головного державного інспектора сектору охорони державної таємниці та технічного захисту та є в наявності інші вакантні посади у підрозділах митного оформлення (т. 2 а.с. 105).

Миколаївська митниця листом від 17.04.2024 повідомила про наявність вакантних посад в Миколаївській митниці: головний державний інспектор відділу по роботі з персоналом; головний державний інспектор сектору охорони державної таємниці та технічного захисту; головний державний інспектор відділу контролю митної вартості та адміністрування управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД; старшин державний інспектор відділу контролю за переміщенням товарів; головний державний інспектор відділу аналітичної роботи управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; головний державний інспектор-кінолог відділу кінологічного забезпечення та протидії незаконному переміщенню наркотиків і зброї управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Костянтинівка» (т. 2 а.с. 106).

Одеською митницею листом від 17.04.2024 надано перелік наявних вакантних посад в структурних підрозділах Одеської митниці станом на 16.04.2024. Усього 30 штатних одиниць (т. 2 а.с. 107-110).

Координаційно-моніторинговою митницею листом від 17.04.2024 повідомлено про наявність вакантних посад головних державних інспекторів у таких структурних підрозділах: Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил; Управління таргетингу; Центр митних компетенцій (т. 2 а.с. 111).

Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим ім. Севастополі листом від 17.04.2024 повідомлено про встановлення простою у роботі, у зв`язку з чим митниця не забезпечує виконання в повному обсязі функціональних повноважень (т. 2 а.с. 112).

Чернівецька, Львівська, Хмельницька, Кропивницька, Дніпровська, Черкаська, Житомирська митниці повідомили про неможливість надати перелік вакантних посад у зв`язку з внесенням змін до структур і штатного розпису митниць та направленням їх на затвердження (т. 2 а.с. 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119).

Сумська митниця повідомила про відсутність вакантних посад у зв`язку із скороченням чисельності працівників Сумської митниці (т. 2 а.с. 120).

Чернігівська митниця листом від 17.05.2024 за вих. №7.11-1/12/7/2541 звернулася до Закарпатської митниці з наданням переліку посадових осіб та їхніх посад, які підлягали скороченню, для розгляду питання щодо їх працевлаштування останніх (т. 2 а.с. 121).

У відповідь листом від 30.05.2024 №7.7-1/12-01/7/4368 Закарпатська митниця надіслала перелік вакантних посад, які можуть бути запропоновані посадовим особам Чернігівської митниці у зв`язку із скороченням. При цьому, запропонована посада вказана Закарпатською митницею по кожній посадовій особі, зокрема ОСОБА_1 запропоновано посаду головного державного інспектора відділу з питань запобігання та виявлення корупції Закарпатської митниці (т. 2 а.с. 126-134).

Досліджуючи наявне в матеріалах справи попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату від 03.06.2024 позивачці запропоновано рівнозначну вакантну посаду головного державного інспектора відділу з питань запобігання та виявлення корупції Закарпатської митниці. Водночас посади, які перелічені у зазначених вище листах територіальних митних органів позивачці не пропонувались.

Суд зазначає, що заперечуючи щодо задоволення позовних вимог відповідачем не наведено жодного обґрунтування щодо підстав не пропонування позивачці при вивільненні рівнозначних посад та обмеження пропозиції виключно однією вакантною посадою.

Крім того , відповідачем не з`ясовувалося питання переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Зокрема, відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

На переконання суду, реалізація суб`єктом призначення вільного розсуду в частині пропонування державному службовцю вакантних посад не може здійснюватися шляхом пропонування ним, за його розсудом, не всіх вакантних посад (певних посад). Тобто, за висновком суду, у разі реалізації суб`єктом повноважень свого вільного розсуду щодо пропонування державному службовцю вакантних посад, у разі його звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VІІІ, останній має запропонувати усі вакантні посади, наявні у відповідних органах, у тому числі територіальних. В іншому ж випадку вибіркове пропонування вакантних посад державному службовцю матиме наслідком порушення статті 21 Конституції України, згідно із якою усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Суд уважає за необхідне підкреслити, що відносини публічної служби в основі своєї правової природи є наслідком реалізації не тільки права на участь в управлінні державними справами через забезпечення доступу до державної служби, визначеного статтею 38 Конституції України, але і права на працю, оскільки перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації права на працю, закріпленого у статті 43 Конституції України, а тому за правовою позицією Верховного Суду України, сформованою у постанові від 06.11.2013 у справі №21-389а13, до відносин публічної служби застосовуються норми трудового законодавства в частині неврегульованій спеціальним законодавством.

Усталеною є також судова практика субсидіарного застосування приписів Кодексу законів про працю України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, з приводу яких виник спір, у значенні різновиду аналогії закону як засобу подолання прогалин спеціального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №360/2308/20 від 13.10.2021.

Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 у справі №340/1791/22 зазначив: «Видається очевидним, що пропонування іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей (відповідно до абзаців першого, другого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII) має на меті залишити працівника на державній службі (шляхом його переведення на запропоновану посаду без проведення конкурсу) й відповідач, якщо пропонує ці посади, то має робити це не для позірного дотримання процедури, визначеної законом, а для реального виконання цих приписів закону. Повідомлення переліку вакантних посад задля самого лише повідомлення цих посад як передумови для звільнення не свідчить про реальне виконання Закону чи, принаймні, намагання його виконати».

Таким чином, суд зазначає, що не пропонування суб`єктом призначення позивачці усіх наявних вакантних посад, у тому числі рівнозначних, не може трактуватися як дотримання останнім вимог Закону №889-VІІІ у взаємозв`язку із положеннями Конституції України, що у свою чергу свідчить про обмеження права позивачки на доступ до державної служби.

З огляду на приписи абзацу 3 частини 3 статті 87 Закону № 889-VIII за таких обставин справи відповідач не мав передумов для видання спірного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Крім того, як встановлено судом позивачка перебувала у відпустці для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 19.10.2023 по 16.04.2024, з 17.04.2024 по 09.10.2024. 25.09.2024 позивачка подала до Чернігівської митниці заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді з 10.10.2024 по 25.03.2025, до якої долучено довідку Центральної лікарсько-консультативної комісії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» від 25.09.2024 №232 про потребу дитини (дитини-інваліда) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у домашньому догляді, довідка дійсна до 25.03.2025.

Однак, відповідач листом від 03.10.2024 №7.11-1/12/10/4990 відмовив позивачці у наданні відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 10.10.2024 у зв`язку із наявністю наказу від 29.07.2024 №365-0 про звільнення.

Згідно із частиною 7 статті 179 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Відповідно до частини 1 статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 181 КЗпП України визначено саме порядок надання указаних відпусток, а не права та обов`язки учасників трудових відносин у зазначеному процесі.

Для реалізації права на відпустку без збереження заробітної плати, гарантованого статтями 2, 25 Закону України «Про відпустки» та частиною 7 статті 179 КЗпП України, працівнику необхідно підтвердити факт хвороби дитини медичним висновком, оформити своє волевиявлення у відповідній письмовій заяві та повідомити про свій намір роботодавця.

У випадку дотримання наведеного порядку працівник вважається таким, що реалізував гарантоване державою право на отримання відпустки без збереження заробітної плати. Кадрове оформлення (видача відповідного наказу роботодавця) поданої заяви про відпустку не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення у працівника права на відпустку за статтею 25 Закону України «Про відпустки» та частиною 7 статті 179 КЗпП України.

Відпустка без збереження заробітної плати для догляду за дитиною (не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) стосується працівників, які на момент написання заяви про надання такої відпустки безпосередньо не виконують трудової функції та вже перебувають удома, тобто роботодавець при плануванні своєї господарської діяльності не враховує інтелектуальний капітал та фізичну працю працівників, що перебувають у таких відпустках.

У справі, яка розглядається, важливим є те, що право на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною прямо пов`язане з потребою дитини в домашньому догляді, тобто при наданні вказаного виду відпусток інтереси служби не можуть превалювати над інтересами дитини працівника, яка потребує домашнього догляду.

Тобто вже сам факт перебування дитини з потребою домашнього догляду під доглядом працівника унеможливлює фізичний вихід останнього на роботу, відповідно очікування на робочому місці наказу роботодавця про надання відпустки призведе до порушення прав хворої дитини та того з батьків, хто здійснює догляд і потребує відпустки для цієї мети.

З урахуванням викладеного право на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною вважається реалізованим з моменту надання відповідної заяви роботодавцеві з підтвердженням хвороби дитини медичним висновком.

Інший підхід призведе до обмеження прав осіб, які здійснюють догляд за дітьми до досягнення ними трьох років або дітей, які потребують домашнього догляду згідно з відповідним медичним висновком, і негативно вплине на соціальне забезпечення таких осіб та дітей, що є неприпустимим у демократичному суспільстві, де людина є найвищою соціальною цінністю (статті 1 та 3 Конституції України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №487/8206/18.

З урахуванням викладеного звільнення ОСОБА_4 , яка вже перебувала у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, і яка належним чином повідомила роботодавця про волевиявлення щодо отримання відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді, надавши медичний документ на підтвердження зазначеного факту, є передчасним.

Також звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Це означає, що у будь-якому випадку, коли жінка має дитину до трьох (шести) років, її звільнення за ініціативою роботодавця, в тому числі і внаслідок скорочення посади, заборонено, крім випадків повної ліквідації підприємства. Навіть у разі повної ліквідації звільнену жінку повинні працевлаштувати.

Отже, зазначена посада не підлягає виведенню зі штатного розпису.

У пункті 3 Рішення від 04.09.2019 № 6-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що основним нормативно-правовим актом, який регулює трудові правовідносини в Україні, є Кодекс законів про працю України. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.07.2004 № 14-рп/2004 зробив наступний висновок: мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими (абзаці 7 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Встановлені судом фактичні обставини зумовлюють висновок суду про те, що звільнення ОСОБА_1 проведено із порушенням, що призвело до порушення трудових прав позивачки.

За наведених обставин наказ Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о є протиправним, не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнятий без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, встановлення судом факту передчасного звільнення позивачки і, як наслідок, поновлення її на посаді, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.

Так, наказом Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о припинено державну службу та звільнено позивачку з 10.10.2024.

Суд зазначає, що поновлення на посаді звільненого працівника повинно відбуватись з дня, наступного за днем звільнення.

Отже, з метою відновлення порушеного права позивачки, враховуючи передчасність звільнення позивача, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці з 11.10.2024.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 №13» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Порядку №100 якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Водночас згідно з абзацами 3, 4 Порядку №100 якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Відповідно до довідки Чернігівської митниці від 12.05.2025 №24 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 572,09 грн (т. 3 а.с. 4).

Представник позивача проти означеного розрахунку середньоденної заробітної плати позивачки не заперечувала.

Отже, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивачки за період з 11.10.2024 (наступний день за днем звільнення) по 18.09.2025 (включно) складає: 232 робочих днів х 572,09 грн середньоденної заробітної плати позивачки = 132724,88 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивачки належить задовольнити шляхом стягнення з Чернігівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 11.10.2024 по 18.09.2025 у сумі 132724,88 грн (сума вказана без урахування податків та зборів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, зважаючи на основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Чернігівської митниці від 29.07.2024 №365-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці з 11.10.2024.

Стягнути з Чернігівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 11.10.2024 по 18.09.2025 у сумі 132 724,88 грн (сума вказана без урахування податків та зборів).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора юридичного відділу Чернігівської митниці з 11.10.2024 та в частині стягнення з Чернігівської митниці на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Чернігівська митниця (просп.Перемоги, 6, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14017, ).

Повний текст рішення суду складено 29 вересня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО