Справа № 320/41988/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Київ справа №320/41988/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров`я у розмірі по 100 000,00 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 по 100 000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 07.04.2022 по 23.02.2023 та у ВЧ НОМЕР_2 з 25.02.2023 по 31.05.2024.

Позивач пояснив, що 28.05.2022 отримав поранення під час виконання бойових завдань у складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу. Після отриманого поранення позивач зазначив про проходження ним тривалого стаціонарного лікування протягом спірного періоду, що підтверджується медичними виписками. Проте, в означений період додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн позивачу не виплачувалась.

Позивач зазначив про звернення його представника із адвокатським запитом до ВЧ НОМЕР_1 про надання відповідних наказів до фінансового відділу ВЧ та здійснення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та надання довідки про раніше нараховані та виплачені суми грошового забезпечення позивачу, в тому числі і додаткової винагороди відповідно до Постанови №168. Проте, відповіді на означений адвокатський запит представник позивача не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період перебування його на стаціонарному лікуванні, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що наказами командира ВЧ НОМЕР_1 позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за періоди з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023. Решта заявлених позивачем періодів на переконання відповідача не підтверджені доказами, оскільки період лікування з 01.07.2022 по 21.07.2022 не встановлено зв`язок з основним діагнозом позивача, у періоди з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022 захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідач наголосив на тому, що позивач мав можливість проходити реабілітацію після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у спеціалізованих закладах охорони здоров`я. Натомість позивач проходив лікування у відділеннях згнійної хірургії, терапії, гастроентерології внаслідок захворювань, не пов`язаних із проходженням військової служби. Крім того, заклади охорони здоров`я, в яких позивач проходив лікування, не дійшли висновку про необхідність направлення його на стаціонарне лікування поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, до відповідних спеціалізованих медичних закладів після оцінки стану його здоров`я.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

З наявної в матеріалах справи копії військового квитка позивача вбачається про те, що 07.04.2022 його було призвано на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується також довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 14.04.2022 №1118.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 20.11.2022 №904/убд, виданої ВЧ НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_1 про те, що він дійсно у період з 21.04.2022 по 28.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі м. Слов`янськ Донецької області, н.п. Довгеньке Харківської області. Підставою зазначено бойове розпорядження ППУ - ДОЛИНА від 21.04.2022 №612, накази командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2022 №112, від 28.05.2022 №150.

Довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 19.08.2022 №1008 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджується, що сержант ОСОБА_1 28.05.2022 отримав: МВТ. ЗЧМТ. СГТ. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове поранення в ділянці верхньої третини правого плеча з наявністю металевого осколка. Гостра двобічна (справа І ступеню, зліва ІІІ ступеню) сенсоневральна приглухуватість за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань в складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував у засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет). Підставою вказано наказ ВЧ НОМЕР_1 від 28.05.2022 №185.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 01.11.2022 №4625 позивач у встановлено діагноз: стан після (28.05.2022) МВТ, ЗЧМТ, СГМ з астено-невротичним синдромом, з вегето-судинною нестійкістю, акубаротравма у вигляді двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на два вуха при сприйнятті шепітної мови до 0 м на обидва вуха при сприйнятті розмовної мови 1,0 м на праве вухо та на відстані вушної раковини на ліве вухо. Наслідки вогнепального поранення в/3 правого плеча у вигляді стійкої дисмогенної комбінованої контрактури правого плечового суглоба з незначним порушенням функції. Травма важкого ступеня важкості, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Обмежений міжхребцевий остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з незначним порушенням функцій віднесено до захворювання, яке, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Також зазначено, що ІХС атеросклероз аорти. СНо. Гіпертонічна хвороба І стадія ступінь 2. РКВУ 2. Хронічний панкреатит, стадія ремісії без порушення функції травлення. Інцеденталоми (аденоми) наднирників гормонально-неактивний, без порушення функцій. Вертеброгенна тораколюмбалгія, ремісія. Семокам`яна хвороба, конкременти обох нирок. Вторинний хронічний пієлонефрит, ремісія, без порушення функції. Хронічний простатит ремісія. Без порушення функції. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8313 вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування у період з 29.05.2022 по 02.06.2022, діагноз - струс головного мозку, супутні діагнози: баротравма вуха, ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені, відкрита рана зі стороннім тілом (з інфекцією або без неї). Рекомендовано продовжити лікування.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого Головного військово-медичного клінічного центру (центрального клінічного госпіталю) ДПСУ №1451/162 за період з 02.06.2022 по 27.06.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Гостра двобічна (справа І ступеня), зліва (ІІІ ступеня) сенсоневральна приглухуватість. Вушний шум. Акубаротравма. Змішаний астигматизм ст. 1,25 Д обох очей. Тривожний синдром з порушеною формулою сну. Хронічний попереково-крижовий радикуліт, больовий синдром. Направлений для проходження ВЛК в поліклініку НВМКЦ "ГВКГ" МОУ. В рекомендаціях також зазначено про те, що позивач потребує подальшої слухової реабілітації; нагляду лікаря частини; консультації невролога, ЛОР-лікаря планово.

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення гнійної хірургії №5152 за період з 28.06.2022 по 21.07.2022 вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування епідермальної кісти, інфіковані атероми калитки, нейросенсорна втрата слуху неуточнена (стан після акубаротравми вух (28.05.2022), нейросенсорна приглухуватість справа І ст., зліва ІІІ ст. У виписці вказано про направлення на ВЛК та про потребу у слуховій реабілітації.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2859 за період з 22.07.2022 по 01.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування гіпертонічної хвороби ІІ, ступінь 2, ризи 2, СН І, хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, панкреатит в стадії нестійкої ремісії, остеохондроз грудо-поперекового хребта, рецидивуючий тип перебігу, стадія загострення, залишкові явища МВТ 28.05.2022, ЗЧМТ, струсу головного мозку, астето-депресивний синдром з тіками тіла, абіоневрозом.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого гастроентерологічного відділення №3049 за період з 02.08.2022 по 12.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування хронічного панкреатиту ІІАст. помірно ступені важкості з дизпептичним синдромом. Залишкові явища МВТ(28.05.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку, астено-депресивний синдром з тіками тіла, абіоневрозом, акубаротравма гостра двобічна (справа І ст., зліва ІІІ ст.), сенсоневральна приглухуватість, вушний шум, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2, СНІ, остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта, рецидивуючий тип перебігу.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №377 ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України за період з24.08.2022 по 20.09.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом акубаротравма, МВТ, двобічна підгостра сенсоневральна підглухуватість, глухота на ліве вухо, вушний шум, вестибулопатія.

Згідно з довідкою ВЛК від 20.09.2022 №203 позивачу встановлено діагноз акубаротравма, мінно-вибухова травма. Двобічна підгостра нейросенсорна приглухуватість. Глухота зліва. Вушний шум. Вестибулопатія. Травма, так, пов`язана з проходженням військових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини.

З виписки №3 з медичної карти стаціонарного хворого ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України" позивач у період з 04.01.2023 по 19.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом акубаротравма, МВТ. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, більше зліва, прогресуючий перебіг. Вушний шум. Вестибулярна дисфункція.

Відповідно до довідки ВЛК від 19.01.2023 №526 встановлено, що травма (акубаротравма, МВТ, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, більше зліва, прогресуючий перебіг. Вушний шум. Вестибулярна дисфункція), так, пов`язана з виконанням військових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини.

Листом ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2024 №813/31301 у відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо здійснення додаткових винагород на період лікування повідомлено, що відповідачем зареєстровано та розглянуто рапорт позивача про виплату додаткової винагороди за період лікування, а саме: з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023. Виплату буде здійснено у встановленому законодавством порядку

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168, у розмірі по 100000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, неправомірною, позивач звернувся до суду з цим позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Положеннями статті 65 Основного Закону визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до рішення Великої палати Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018, виходячи зі змісту статей 17, 65 Основного Закону України Конституційний Суд України вважає, що громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення. Щодо осіб, на яких покладається обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, встановленими у статті 46 Основного Закону України. Отже, закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей.

У рішенні Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(II)/2022 наголошено на тому, що Конституційний Суд України зважає на реалії, пов`язані зі збройною агресією Російської Федерації проти України, роль Збройних Сил України та інших військових формувань в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Відповідні конституційні принципи є осердям конституційного ладу України, тож від їх захисту залежить його втілення загалом, зокрема й гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина.

З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України.

Виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Беручи до уваги, що врегулювання відповідних питань належить до розсуду Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та інших органів державної влади в межах їх конституційних повноважень, Конституційний Суд України також наголошує на тому, що заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України. (Абзаци четвертий сьомий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) Підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є "найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу" (частина перша статті 17 Основного Закону України). В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту також - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-XII (далі по тексту також - Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

01 квітня 2022 року до Постанови № 168 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 400, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022).

В подальшому, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні.

При цьому, правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

В умовах збройної агресії рф проти України важливим залишається питання належного соціального захисту військовослужбовців, які беруть участь у захисті державного суверенітету України. У військово-соціальній сфері матеріальне забезпечення є аналогом системи гарантій у системі соціального захисту населення і включає професійні винагороди та премії тим військовослужбовцям, які виконують обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Безумовно, система матеріального забезпечення військовослужбовців виконує стимулювальну функцію, що, крім патріотизму, є потужною мотивацією і адекватною відповіддю держави, яка піклується про військовослужбовців під час дії воєнного стану.

Як вже зазначалося судом, в силу положень статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Таким чином, Україна зобов`язана вживати всіх можливих заходів для мотивації військовослужбовців та забезпечення соціальної підтримки членів їхніх сімей.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їхньої службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Спірні правовідносини в межах означеної справи виникли у зв`язку з невиплатою збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми під час безпосередньої участі військовослужбовця (позивача) у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

У справі, що розглядається, ключовим питанням є наявність/відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до Постанови № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим 28.05.20222, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

З аналізу наведеної правової норми висновується, що додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

При цьому у період, який охоплює час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, приписи Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2025 у справі № 600/3296/23-а.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2025 у справі № 380/27432/23, вирішуючи подібний спір, зазначив, що підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), а умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23, від 27.08.2025 у справі № 280/7364/23 та інш.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 19.08.2022 №1008 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджується, що сержант ОСОБА_1 28.05.2022 отримав: МВТ. ЗЧМТ. СГТ. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове поранення в ділянці верхньої третини правого плеча з наявністю металевого осколка. Гостра двобічна (справа І ступеню, зліва ІІІ ступеню) сенсоневральна приглухуватість за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань в складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував у засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет). Підставою вказано наказ ВЧ НОМЕР_1 від 28.05.2022 №185.

При цьому, жодних зауважень щодо змісту означеної довідки відповідачем не висловлено, що має наслідком підтвердження факту поранення позивача 28.05.2022, отриманого у зв`язку із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 01.11.2022 №4625 позивач у встановлено діагноз: стан після (28.05.2022) МВТ, ЗЧМТ, СГМ з астено-невротичним синдромом, з вегето-судинною нестійкістю, акубаротравма у вигляді двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на два вуха при сприйнятті шепітної мови до 0 м на обидва вуха при сприйнятті розмовної мови 1,0 м на праве вухо та на відстані вушної раковини на ліве вухо. Наслідки вогнепального поранення в/3 правого плеча у вигляді стійкої дисмогенної комбінованої контрактури правого плечового суглоба з незначним порушенням функції. Травма важкого ступеня важкості, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Обмежений міжхребцевий остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з незначним порушенням функцій віднесено до захворювання, яке, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Також зазначено, що ІХС атеросклероз аорти. СНо. Гіпертонічна хвороба І стадія ступінь 2. РКВУ 2. Хронічний панкреатит, стадія ремісії без порушення функції травлення. Інцеденталоми (аденоми) наднирників гормонально-неактивний, без порушення функцій. Вертеброгенна тораколюмбалгія, ремісія. Семокам`яна хвороба, конкременти обох нирок. Вторинний хронічний пієлонефрит, ремісія, без порушення функції. Хронічний простатит ремісія. Без порушення функції. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8313 вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування у період з 29.05.2022 по 02.06.2022, діагноз - струс головного мозку, супутні діагнози: баротравма вуха, ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені, відкрита рана зі стороннім тілом (з інфекцією або без неї). Рекомендовано продовжити лікування.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого Головного військово-медичного клінічного центру (центрального клінічного госпіталю) ДПСУ №1451/162 за період з 02.06.2022 по 27.06.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Гостра двобічна (справа І ступеня), зліва (ІІІ ступеня) сенсоневральна приглухуватість. Вушний шум. Акубаротравма. Змішаний астигматизм ст. 1,25 Д обох очей. Тривожний синдром з порушеною формулою сну. Хронічний попереково-крижовий радикуліт, больовий синдром. Направлений для проходження ВЛК в поліклініку НВМКЦ "ГВКГ" МОУ. В рекомендаціях також зазначено про те, що позивач потребує подальшої слухової реабілітації; нагляду лікаря частини; консультації невролога, ЛОР-лікаря планово.

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення гнійної хірургії №5152 за період з 28.06.2022 по 21.07.2022 вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування епідермальної кісти, інфіковані атероми калитки, нейросенсорна втрата слуху неуточнена (стан після акубаротравми вух (28.05.2022), нейросенсорна приглухуватість справа І ст., зліва ІІІ ст. У виписці вказано про направлення на ВЛК та про потребу у слуховій реабілітації.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2859 за період з 22.07.2022 по 01.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування гіпертонічної хвороби ІІ, ступінь 2, ризи 2, СН І, хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, панкреатит в стадії нестійкої ремісії, остеохондроз грудо-поперекового хребта, рецидивуючий тип перебігу, стадія загострення, залишкові явища МВТ 28.05.2022, ЗЧМТ, струсу головного мозку, астето-депресивний синдром з тіками тіла, абіоневрозом.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого гастроентерологічного відділення №3049 за період з 02.08.2022 по 12.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування хронічного панкреатиту ІІАст. помірно ступені важкості з дизпептичним синдромом. Залишкові явища МВТ(28.05.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку, астено-депресивний синдром з тіками тіла, абіоневрозом, акубаротравма гостра двобічна (справа І ст., зліва ІІІ ст.), сенсоневральна приглухуватість, вушний шум, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2, СНІ, остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта, рецидивуючий тип перебігу.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №377 ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України за період з 24.08.2022 по 20.09.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом акубаротравма, МВТ, двобічна підгостра сенсоневральна підглухуватість, глухота на ліве вухо, вушний шум, вестибулопатія.

Згідно довідки ВЛК від 20.09.2022 №203 позивачу встановлено діагноз акубаротравма, мінно-вибухова травма. Двобічна підгостра нейросенсорна приглухуватість. Глухота зліва. Вушний шум. Вестибулопатія. Травма, так, пов`язана з проходженням військових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини.

З виписки №3 з медичної карти стаціонарного хворого ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України" позивач у період з 04.01.2023 по 19.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом акубаротравма, МВТ. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, більше зліва, прогресуючий перебіг. Вушний шум. Вестибулярна дисфункція.

Відповідно до довідки ВЛК від 19.01.2023 №526 встановлено, що травма (акубаротравма, МВТ, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, більше зліва, прогресуючий перебіг. Вушний шум. Вестибулярна дисфункція), так, пов`язана з виконанням військових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини.

Тобто, підтвердженим є факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023.

В свою чергу, з наданих відповідачем у відзиві на позовну заяву пояснень та долучених доказів, ВЧ НОМЕР_1 не заперечується наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023.

На підтвердження означених обставин відповідачем долучено до матеріалів справи копії наказів командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) про виплату додаткових винагород:

- від 03.06.2022 №298, пунктом 2 якого наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 травня по 31 травня 2022 року відповідно до додатку 1 до цього наказу. У додатку №1 до означеного наказу порядковим номером 2206 зазначено сержанта ОСОБА_1 з періодом виплати з 01.05. по 31.05 відповідно до бойового розпорядження від 24.03.2022 №177;

- від 02.07.2022 №451, пунктом 2 якого наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 червня по 30 червня 2022 року відповідно до додатку 1 до цього наказу. У додатку №1 до означеного наказу порядковим номером 2206 зазначено сержанта ОСОБА_1 з періодом виплати з 01.06. по 31.06 відповідно до бойового розпорядження від 24.03.2022 №177;

- від 13.12.2022 №3528, пунктом 1 якого наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн (пропорційно із розрахунку за місяць, з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30000 грн) військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають (перебували) на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я відповідно до додатку до цього наказу. Пунктом 3 означеного додатку визначено здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу за періоди з 24.08.2022 по 20.09.2022 та з 04.01.2023 по 19.01.2023. Підставою вказано рапорт від 26.11.2024 №813/17503, довідка від 19.08.2022 №1008.

Відповідачем також долучено до матеріалів справи лист АТ "Державний ощадний банк України" від 18.02.2025 №105.40/066-15/19883/2025, яким повідомлено про зарахування на картковий рахунок позивача від ВЧ НОМЕР_1 коштів у сумі 99347,32 грн 15.01.2025.

Тобто, відповідачем підтверджено наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за травень, червень 2022 року, який включає спірній періоди (у повному обсязі) з 29.05.2022 по 02.06.2022, 02.06.2022 по 27.06.2022, частково включає заявлений позивачем період з 28.06.2022 по 21.07.2022, а саме: з 28.06.2022 по 30.06.2022, а також періоди з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023.

Водночас, відсутність в матеріалах справи доказів виплати позивачу додаткової винагороди за означені періоди унеможливлює встановлення факту вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну виплату ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за травень, червень 2022 року, який включає спірній періоди (у повному обсязі) з 29.05.2022 по 02.06.2022, 02.06.2022 по 27.06.2022, частково включає заявлений позивачем період з 28.06.2022 по 21.07.2022, а саме: з 28.06.2022 по 30.06.2022, а також періоди з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023.

Судом не приймається в якості належного та достатнього доказу надана відповідачем копія довідки АТ "Державний ощадний банк України" від 18.02.2025 про зарахування на картковий рахунок позивача від ВЧ НОМЕР_1 коштів у сумі 99347,32 грн з огляду на неможливість ідентифікації означеної суми коштів саме як додаткової винагороди, виплаченої відповідно до Постанови №168 в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у спірному періоді.

В свою чергу, відповідач не визнає такими, що дають позивачу право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 01.07.2022 по 21.07.2022 (означений період відповідачем визнано частково, а саме: червень 2022 року, тобто з 28.06.2022 по 30.06.2022), з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, оскільки, на переконання відповідача, в означені періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні зі встановленими діагнозами, які не віднесені до отриманих ним у зв`язку із захистом Батьківщини.

Як вже зазначалося судом, у період, який охоплює час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, приписи Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення гнійної хірургії №5152 Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» за період з 28.06.2022 по 21.07.2022 вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування епідермальної кісти, інфіковані атероми калитки (основне). Крім того, у виписці зазначено супутні захворювання та ускладнення, а саме: нейросенсорна втрата слуху неуточнена (стан після акубаротравми вух (28.05.2022), нейросенсорна приглухуватість справа І ст., зліва ІІІ ст. У виписці вказано про направлення на ВЛК та про потребу у слуховій реабілітації.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2859 КНВ "ГВВ" ЖОР за період з 22.07.2022 по 01.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування, зокрема, гіпертонічної хвороби ІІ, ступінь 2, ризи 2, СН І, хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, панкреатит в стадії нестійкої ремісії, остеохондроз грудо-поперекового хребта, рецидивуючий тип перебігу, стадія загострення, залишкові явища МВТ 28.05.2022, ЗЧМТ, струсу головного мозку, астето-депресивний синдром з тіками тіла.

Відповідно до виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого гастроентерологічного відділення №3049 КНП "ГВВ" ЖОР за період з 02.08.2022 по 12.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування хронічного панкреатиту ІІАст. помірно ступені важкості з дизпептичним синдромом. Залишкові явища МВТ(28.05.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку, астено-депресивний синдром з тіками тіла, абіоневрозом, акубаротравма гостра двобічна (справа І ст., зліва ІІІ ст.), сенсоневральна приглухуватість, вушний шум, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2, СНІ, остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта, рецидивуючий тип перебігу.

Суд наголошує на тому, що саме такий діагноз як стан після (28.05.2022) МВТ, ЗЧМТ, СГМ з астено-невротичним синдромом, з вегето-судинною нестійкістю, акубаротравма у вигляді двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на два вуха при сприйнятті шепітної мови до 0 м на обидва вуха при сприйнятті розмовної мови 1,0 м на праве вухо та на відстані вушної раковини на ліве вухо; наслідки вогнепального поранення в/3 правого плеча у вигляді стійкої дисмогенної комбінованої контрактури правого плечового суглоба з незначним порушенням функції, у довідці ВЛК вказані як діагнози, що призвели до травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

При цьому, нормами чинного на період виникнення спірних відносин законодавства не було визначено, що яким саме (основним чи супутнім) має бути встановлений під час стаціонарного лікування військовослужбовця діагноз, що призвів до необхідності стаціонарного лікування військовослужбовця та слугував підставою для висновків ВЛК про пов`язаність травми військовослужбовця із захистом Батьківщини.

Таким чином, враховуючи наявність у виписках із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 у спірних періодах з 01.07.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022 супутнього діагнозу (стан після (28.05.2022) МВТ, ЗЧМТ, СГМ з астено-невротичним синдромом, з вегето-судинною нестійкістю, акубаротравма у вигляді двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на два вуха при сприйнятті шепітної мови до 0 м на обидва вуха при сприйнятті розмовної мови 1,0 м на праве вухо та на відстані вушної раковини на ліве вухо), який зазначений у довідці ВЛК як травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на отримання додаткової винагороди за означені періоди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача вчинити ті дії, від виконання яких він безпідставно ухилився, а саме: зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, задоволення вимог у такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за спірні періоди додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 за час перебування на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров`я у розмірі по 100 000,00 грн та зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату за спірний період по 100 000,00 грн з огляду на законодавчо визначений порядок здійснення таких нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а не по 100000 грн.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за періоди з 29.05.2022 по 02.06.2022, з 02.06.2022 по 27.06.2022, з 28.06.2022 по 21.07.2022, з 22.07.2022 по 01.08.2022, з 02.08.2022 по 12.08.2022, з 24.08.2022 по 20.09.2022, з 04.01.2023 по 19.01.2023 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.