Справа № 320/18036/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України (вул.Липська,18/5, м.Київ, 00020) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (вул.Городецького,13, м.Київ, 01001) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 17.02.2025 року ВП №76372930,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, за результатом якого позивач просить:

скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП №76372930.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2025 ВП № 76372930 накладено на Державну судову адміністрацію України (далі ДСА України) штраф в розмірі 10200 гривень за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23, яким зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (далі Територіальне управління) бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 16.06.2022 включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2270 грн, на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень.

Позивач зазначив, що він проінформував відповідача, що виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим. Також, ДСА України було зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".

З огляду на викладене на думку позивача оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ст.29 КАС України, Київський окружний адміністративний суд 20.05.2025 року виніс ухвалу про передачу справи за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

18.07.2025 року адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 23.07.2025 року прийняти до свого провадження та відкрити провадження по справі за позовом Державної судової адміністрації України (вул.Липська,18/5, м.Київ, 00020) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (вул.Городецького,13, м.Київ, 01001) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 17.02.2025 року ВП №76372930. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що оскаржувану постанову прийнято правомірно, оскільки позивачем в порядку примусового виконання не виконано рішення суду по справі № 420/26248/23.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 задоволено позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 16.06.2022 включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2270 грн., на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 по 30.09.2023 включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2481 грн., на 01.02.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.

Зобов`язано Територіальне управління нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2022 по 16.06.2022 включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2022 по 31.12.2022, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2023 по 30.09.2023 включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 по 30.09.2023 включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області.

24.10.2024 державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 420/26248/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.09.2024, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою ДСА України встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду (ВП №76372930).

ДСА України листом від 12.11.2024 № 10-21887/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим. Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

Окрім цього у даному листі ДСА України було зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2025 ВП № 76372930 накладено на Державну судову адміністрацію України (далі ДСА України) штраф в розмірі 10200 гривень за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23.

Позивач вважає оскаржувану постаново протиправною та за її скасуванням звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірним питанням в даній справі є правомірність застосування штрафу за невиконання судового рішення в порядку примусового виконання рішень.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Статтею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положення зазначеної норми Конституції України кореспондувались з нормами, закріпленими у процесуальному законодавстві України. Зокрема, згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень.

За визначеннями, наведеними у частині другій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником - визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Процедура виконання рішень немайнового характеру визначена Розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

За умовами частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» установлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Зокрема, частиною першою указаної норми передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантії щодо обов`язковості виконання судових рішень, встановлені Конституцією України, реалізуються як у добровільному порядку так і через механізм застосування примусу, який забезпечують органи виконавчої служби. Норми Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані саме на забезпечення безумовного виконання судового рішення і винятки з цього правила також регламентовані цим законом. Це означає, що у кожному конкретному випадку суди мають надати оцінку діям державного виконавця щодо застосування до боржника заходів впливу, виходячи із оцінки наявності або відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали або унеможливлювали виконання ним судового рішення.

Як встановлено судом рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 задоволено позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 16.06.2022 включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2270 грн., на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 по 30.09.2023 включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2481 грн., на 01.02.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.

Зобов`язано Територіальне управління нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2022 по 16.06.2022 включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2022 по 31.12.2022, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2023 по 30.09.2023 включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Зобов`язано ДСА України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 по 30.09.2023 включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області.

24.10.2024 державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 420/26248/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.09.2024, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою ДСА України встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду (ВП №76372930).

ДСА України листом від 12.11.2024 № 10-21887/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим. Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд зазначає, що позивачем проінформовано відповідача про неможливість виконання рішення суду по справі № 420/26248/23 у спосіб визначений у резолютивній частині рішення.

Проте відповідачем не вжито заходів всіх можливих заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання вказаного рішення суду, а передчасно винесено постанову про накладення штрафу.

Отже, державний виконавець належним чином не дослідив всі обставини, а також не перевірив причини та умови невиконання боржником його обов`язків, що стало наслідком прийняття оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу.

Враховуючи встановлене, державний виконавець не обґрунтовано встановив факт невиконання боржником рішення без поважних причин та подальше притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу є протиправним.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані з залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів ч.2 ст.139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державної судової адміністрації України (вул.Липська,18/5, м.Київ, 00020) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (вул.Городецького,13, м.Київ, 01001) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 17.02.2025 року ВП №76372930 - задовольнити.

Визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП №76372930.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко