Справа № 300/3188/25
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2025 р. справа № 300/3188/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воробець Р.М., звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо неналежного розгляду рапорту від 27.02.2025 про звільнення з лав Збройних Сил України за станом здоров`я за підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю інвалідності; зобов`язати повторно розглянути рапорт від 27.02.2025 про звільнення з лав Збройних Сил України за станом здоров`я за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю інвалідності та прийняти рішення по суті з урахуванням висновків суду.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.04.2022 при проходженні військової служби позивач отримав мінно-вибухову травму. В період з квітня 2023 року по теперішній час перебуває на лікуванні вдома за місцем реєстрації, так як стан його здоров`я внаслідок травми погіршився, що перешкоджало повноцінному поверненню до несення військової служби. 20.02.2025 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, у зв`язку із чим він не може продовжувати проходження військової служби у складі Збройних Сил України. 27.02.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а саме у зв`язку із наявністю інвалідності. Позивач вважає, що відповідач листом від 08.03.2025 протиправно відмовив йому у звільненні із військової служби, оскільки на стадії подання рапорту у відповідача відсутні підстави вимагати дотримання норми статті 242 Положення №1153/2008 щодо необхідності здати в установлені строки посаду у зв`язку зі звільненням із військової служби. Також позивач зазначає, що законодавство не містить обмежень щодо звернення особи з рапортом про звільнення у зв`язку із наявністю обставин самовільного залишення військової частини. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Військова частина НОМЕР_1 надала суду відзив на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що військовослужбовці, які проходять дійсну військову службу та бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення. За наявності передбачених законом підстав, звільнення з військової служби можливе на будь-якому етапі проходження військової служби (окрім випадків проходження базової військової підготовки). Стверджує, що позивач не подавав рапорт у формі, як це визначено п. 233 Положення №1153/2008, а надіслав поштовим відправленням. За таких обставин в командування військової частини не було змоги пересвідчитися чи відповідає зміст рапорту волі ОСОБА_1 , чи підписаний він ним особисто, а тому не мало правових підстав розглянути поданий позивачем рапорт від 27.02.2025 та задовільнити його по суті. Крім того рапорт ОСОБА_1 не було подано «по команді», тобто позивач не подав рапорт своєму безпосередньому командиру для проставлення відмітки про власне клопотання. 03.04.2023 ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, тому йому призупинено нарахування і виплату грошового забезпечення в зв`язку з невиконанням обов`язку військової служби, а також відповідачем надіслане повідомлення за №694/3030 від 01.07.2024 про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 408 КК України. У зв`язку з бездіяльністю територіального бюро розслідувань ДБР у м. Полтава Полтавської області відповідачем повторно надіслане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за №694/816 від 04 лютого 2025 року. Оскільки повідомлення про вчинення кримінального правопорушення проігноровано, то до Октябрського районного суду м. Полтава надіслана скарга, за результатами розгляду якої 18 лютого 2025 року ухвалене рішення у справі №554/1865/25, яким визнано незаконною бездіяльність територіального бюро розслідувань ДБР у м. Полтава Полтавської області та зобов`язано по факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 військової частини та на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за №694/816 від 04 лютого 2025 року зареєструвати кримінальне провадження. Зазначає, що при надходженні до Військової частини НОМЕР_1 витягу з Державного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження згідно повідомлення за №694/816 від 04 лютого 2025 року, суду буде додатково про це повідомлено з наданням підтверджуючих документів. Відповідач стверджує, що командування військової частини не може самостійно приймати будь-які рішення щодо проходження позивачем військової служби без проведення у встановленому порядку по обліку особового складу військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 факту повернення позивача після самовільного залишення військової частини. Звертає увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.35).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
27.02.2025 позивач подав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації на підставі підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу - у зв`язку із наявністю інвалідності (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу) (а.с.18).
До вказаного рапорту позивачем долучено копії таких документів: військового квитка ОСОБА_1 , посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.02.2025, витягу із рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з інвалідністю №193/25/230/ВТ, рекомендації індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №193/25/230/ВТ, витяг із рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з інвалідністю (№193/25/230/В, дата прийняття 20.02.2025).
Військова частина НОМЕР_1 листом від 08.03.2025 №694/1859 повідомила позивача про те, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 розглянуто рапорт за №4838/р від 06.03.2025. Згідно алгоритму дій після надходження до військової частини письмового рапорту щодо звільнення військовослужбовця з військової служби військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду. Вказано, що враховуючи те, що ОСОБА_1 перебуває в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_3 , 03.04.2023 самовільно залишив військову частину та по теперішній час не прибув до місця постійної дислокації військової частини, немає можливості без присутності ОСОБА_1 виключити останнього зі списків військової частини (а.с.20).
27.03.2025 позивач за допомогою адвоката звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію про результати розгляду рапорту від 27.02.2025 (а.с.22).
Військова частина НОМЕР_1 листом від 08.04.2025 за №694/2586 повідомила про те, що оскільки рапорт від 27.02.2025 щодо звільнення ОСОБА_1 був поданий не по команді, та у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 на військовій службі, відсутністю підтверджуючих документів щодо заборгованості військовослужбовця стосовно здачі зброї, речового майна та інших матеріальних цінностей, які можуть рахуватися за військовослужбовцем, командування військової частини НОМЕР_1 не бачить підстав для задоволення рапорту ОСОБА_1 (а.с.24).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі також - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII).
За приписами частини 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі: перебування на лікуванні; захоплення в полон або заручником, а також інтернування у нейтральну державу; безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим; настання інших випадків, визначених законодавством.
Відповідно до пп. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (надалі також Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
За змістом пункту 229 вказаного Положення за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець може бути звільнений з військової служби під час досудового розслідування або судового провадження, якщо до нього не застосовано заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання особи або запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою, з одночасним повідомленням про звільнення відповідних органів досудового розслідування чи суду.
Згідно із п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пункту 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
За змістом абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно із пунктом 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Пунктом 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (надалі також - Інструкція №170), передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Відповідно до п.12.11 розділу XII цієї Інструкції перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.
Згідно пунктів 1 3 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. Відповідь на усний рапорт надається усно.
За змістом пунктів 1 - 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Зі змісту матеріалів справи слідує, що 27.02.2025 позивач подав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації на підставі підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку із наявністю інвалідності (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу).
За результатами розгляду рапорту відповідач повідомив позивача про те, що згідно алгоритму дій після надходження до військової частини письмового рапорту щодо звільнення військовослужбовця з військової служби військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду. Вказано, що враховуючи те, що ОСОБА_1 перебуває в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_3 , 03.04.2023 самовільно залишив військову частину та по теперішній час не прибув до місця постійної дислокації військової частини, немає можливості без присутності ОСОБА_1 виключити останнього зі списків військової частини.
Крім того, військова частина НОМЕР_1 листом від 08.04.2025 за №694/2586 за результатами розгляду адвокатського запиту повідомила про те, що оскільки рапорт від 27.02.2025 щодо звільнення ОСОБА_1 був поданий не по команді, та у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 на військовій службі, відсутністю підтверджуючих документів щодо заборгованості військовослужбовця стосовно здачі зброї, речового майна та інших матеріальних цінностей, які можуть рахуватися за військовослужбовцем, командування Військової частини НОМЕР_1 не бачить підстав для задоволення рапорту ОСОБА_1 .
Суд наголошує, що пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №531 передбачено, що у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Відтак, військовослужбовець може направити рапорт про звільнення з військової служби поштовим зв`язком.
Тому в спірному випадку доводи відповідача про необхідність особистої явки ОСОБА_1 до військової частини є помилковими.
Суд констатує, що є неприйнятними покликання відповідача на відсутність підстав для розгляду рапорту позивача з причини самовільного залишення ним місця несення служби, оскільки ця обставина не звільняє командира військової частини від обов`язку розглянути рапорт військовослужбовця та вирішити порушені у ньому питання відповідно до вимог чинного законодавства.
Варто вказати, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2023 №96 позивача визнано таким, що з 03.04.2023 відсутній на службі без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження не відомо. ОСОБА_1 призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення (а.с.21).
Із матеріалів справи слідує, що відповідач звертався, зокрема, до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава Полтавської області з повідомленнями від 01.07.2024 №694/3030 та від 04.02.2025 під №694/816, до яких долучено копії матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану ОСОБА_1 (а.с.39-40).
Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 18.02.2025 у справі №554/1865/25 скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за повідомленням від 04.02.2025 року за вих. № 694/816 задоволено частково. Зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 за вих. № 694/816 від 04 лютого 2025 року.
Також у справі наявний запит відповідача від 31.05.2025 №694/3900 про отримання публічної інформації (повторний) адресований директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава про надіслання на адресу Військової частини НОМЕР_1 повідомлення про початок розслідування, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в тому числі і щодо ОСОБА_1 .
Так, у запиті вказано, що командир Військової частини НОМЕР_1 звернувся до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтава, з повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й ОСОБА_1 (справа №554/1865/25) Слідчі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтава не знайшли підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Не погодившись із таким рішенням Військова частина НОМЕР_1 звернулась до слідчого судді зі скаргами на бездіяльність слідчих ДБР. За результатами розгляду цих скарг слідчі судді прийняли ряд рішень якими зобов`язали уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. На адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава 10 квітня 2025 року надсилався запит (вих. №694/2637) на отримання інформації та повідомлення про початок досудового розслідування по факту вчинення кримінального правопорушення, зокрема й ОСОБА_1 , який був отриманий 17.04.2025. Станом на момент складання означеного запиту жодних відповідей та повідомлень про початок досудового розслідування, витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, інформації розслідувань, інформації про закінчення досудового розслідування, тощо, на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило (а.с.42).
Суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункт 144-1 144-5 Положення №1153/2008 пов`язують можливість констатації посадовими особами військової частини факту дезертирства чи самовільного залишенням місця служби і, як наслідок, призупинення військовослужбовцю військової служби, факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо можливого вчинення військовослужбовцем дезертирства чи самовільного залишення служби.
У спірному випадку в матеріалах справи відсутня інформація щодо внесення відомостей до ЄРДСР про самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирування із Збройних Сил України та інших військових формувань позивачем, як це передбачено ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ (що унеможливило б звільнення з військової служби до поновлення на такій службі).
До того ж, виключенню зі списків особового складу військової частини передує вирішення питання про звільнення військовослужбовця з військової служби. Тобто, виключення зі списків особового складу є завершальним етапам закінчення проходження військової служби і проводиться після прийняття наказу про звільнення особи з військової служби.
Суд зауважує, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.
За результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Суд зазначає, що розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведено до військовослужбовця належним чином.
Праву військовослужбовця на звернення до безпосереднього командира для вирішення питання службового чи особистого характеру кореспондує обов`язок військового командира відреагувати на поданий рапорт.
Наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про його звільнення чи відмова у задоволенні рапорту.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 280/7446/24, від 08 липня 2025 року в справі № 580/6020/22.
Відтак, відповідач не довів наявність в спірному випадку законодавчих підстав, які дозволяють йому не розглядати рапорт позивача з вирішення порушеного в ньому питання.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті рапорту позивача від 27.02.2025 про звільнення з військової служби.
Процедура розгляду рапорту про звільнення зі служби врегульована законодавством та передбачає вчинення певних дій, зокрема підготовку, подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.
Враховуючи те, що рішення відповідачем за результатом розгляду вищевказаного рапорту позивача не приймалося, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.02.2025 про звільнення з військової служби.
Щодо доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, суд зазначає наступне.
Суд вважає за необхідне вказати, що позивач звернувся до відповідача із рапортом 27.02.2025. Відповідь Військової частини НОМЕР_1 датована 08.03.2025. В подальшому, адвокат позивача звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо розгляду рапорту від 27.02.2025. Відповідь відповідачем за результатами розгляду вказаного адвокатського запиту надана 08.04.2025. До суду із позовом позивач звернувся 05.05.2025, тобто в межах строку звернення до суду, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 27.02.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.02.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення з урахуванням встановлених обставин та висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.