Справа № 320/7791/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року справа №320/7791/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" з позовом до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень Енергетичної митниці Державної митної служби України від 05.05.2023 №UA903220/2023/000031/1, від 08.05.2023 №UA903220/2023/000032/1, від 10.05.2023 №UA903220/2023/000033/1 та від 15.05.2023 №UA903220/2023/000036/1 про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що при митному оформленні товару за митними деклараціями №UA98U9 від 04.05.2023, №UA22U7 від 08.05.2023, №UA03U4 від 10.05.2023 та №UA08U7 від 15.05.2023, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту).

Позивач стверджує, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Водночас, на думку позивача, митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що отримавши від позивача МД №UA98U9 від 04.05.2023, №UA22U7 від 08.05.2023, №UA03U4 від 10.05.2023 та №UA08U7 від 15.05.2023 на товар встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості.

Відповідач стверджує, що за наслідками перевірки поданих позивачем документів, митницею відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості, а за наслідками проведеної з декларантом консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митну вартість товарів за МД позивача було визначено за другорядним методом, що, на думку відповідача, свідчить про правомірність вчинених ним дій та законність спірного рішення, просить в задоволенні позову відмовити.

10.04.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Крім того, 10.04.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.

Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з частиною сьомою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач зазначає, що дана справа має важливе значення для нього та вимагає повного та всебічного встановлення всіх фактичних обставин справи, а сам позивач має бажання надати усні пояснення та докази.

Водночас суд зауважує, що лише посилання на наявність у учасника процесу бажання щодо здійснення розгляду справи у судовому засіданні не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. У протилежному випадку суди б мусили розглядати в обов`язковому порядку у судових засіданнях усі справи, в яких учасником процесу повідомлено про особливу важливість для нього такої справи, що зводило б нанівець власну оцінку судом обставин справи через призму необхідності чи доцільності проведення судового засідання. В умовах надмірного навантаження судів справами такий алгоритм дій явно б не сприяв процесуальній економії. З огляду на наведене, на переконання суду, судове засідання у справах незначної складності, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, доцільно призначати та проводити у тому випадку, коли обставини справи та наявні у ній матеріали не дають у сукупності суду можливості надати правову оцінку спірним правовідносинам та вирішити спір без застосування тих процесуальних інструментів, вжиття яких можливо лише у судовому засіданні (наприклад, допит свідків, виклик спеціаліста, перекладача, проведення виїзного судового засідання тощо). Якщо ж вчинення таких процесуальних дій не є обов`язковим для розгляду та вирішення справи, судове засідання може не проводитися. Обставини даної справи, на переконання суду, не потребують обов`язкового проведення судового засідання для встановлення об`єктивної істини, а повний та всебічний розгляд справи, а також принцип змагальності процесу є загальною процесуальною вимогою для кожного судового провадження, незалежно від того, проводиться судове засідання у справі чи ні. Крім того, суд зауважує, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання не позбавляє учасника процесу можливості надати будь-які докази чи письмові документи чи надати пояснення, виклавши їх у письмовій формі.

Також суд зауважує, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі Ахеп v. Germany, заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року VarelaAssalinocontrelePortugal, заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.11.2006 (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND, суд вказав на те, що: "Європейський Суд не сумнівається в тому, що письмове провадження у справі часто може виявитись більш ефективним, ніж усний розгляд, для перевірки та забезпечення того, що платник податків надав точний звіт про свій майновий стан, підкріплений всіма необхідними документами. Суд не вважає переконливим довід заявника, що в ході розгляду цієї справи виникли міркування щодо достовірності, які потребували надання пояснень в усній формі.... та приймає довід держави-відповідача, що будь - які питання факту та питання права в цій справі могли бути належним чином розглянуті та вирішені на підставі матеріалів, наданих у письмовому вигляді. ... Оскільки заявнику була надана повна можливість наводити свої доводи у письмовому вигляді та надавати коментарі щодо відомостей, які надходили від податкових органів, Суд дійшов висновку, що вимоги справедливого судочинства були дотримані...".

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а лише бажання учасника процесу усно викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які можуть бути висловлені письмово, не зумовлює необхідність проведення судового засідання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

14.11.2022 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (Покупець) та Exxonmobil Asia Pacific PTE. LTD (Продавець) було укладено угоду №100050839, за умовами якого продавець зобов`язався поставити покупцю товар (Автодизель 10 ppm з сіркою без біододавань).

Ціна угоди: орієнтовна загальна сума 35000000,00 дол. США.

Строк дії угоди: з моменту укладання до 21.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Доставка: Інкотермс CIF - вартість, страхування і фрахт; Клайпеда, LT, термінал Naftos.

Також 14.11.2022 між сторонами був підписаний додаток №1 до угоди.

Судом встановлено, що позивачем подано до оформлення відповідачу ЕМД №23UA98U9 від 04.05.2023 для митного оформлення товарів, у графі 31 зазначено:

- товар: Важкі дистиляти, газойлі: дизельне паливо. Масова частка сірки 0,00057 мас%.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0003) сертифікат якості №14101/00004341.20/L/23 від 21.04.2023;

- (0003) сертифікат якості №G022-14368-01 від 27.11.2022;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30043632 від 22.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30045794 від 13.01.2023;

- (0705) коносамент №178699 від 27.11.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389838 від 23.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389839 від 23.04.2023;

- (0861) сертифікат про походження товару від 27.11.2022;

- (2000) некласифікований транспортний документ від 30.04.2023;

- (3001) банківський платіжний документ №81 від 28.11.2023;

- (3007) довідка про транспортні витрати №47 від 03.05.2023;

- (3017) розрахунок місцевої ціни №ЦЗВ-20/116 від 13.01.2023;

- (4100) угода №100050839 від 14.11.2022;

- (4207) договір про надання послуг митного брокера №24/06/2022 від 24.06.2022;

- (4301) договір про перевезення №04.01/L-UZ/2023 від 04.01.2023.

Розглянувши подані позивачем документи відповідачем було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 05.05.2023 №UA903220/2023/000031/1згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість в митній декларації №23UA98U9 від 04.05.2023 скоригував: товар із 1837082,81 дол. США до 1838217,78 дол. США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості:

- відповідно до умов контракту №100050839 від 14.11.2022 продавець здійснює поставку товару на умовах CIF - Клайпеда (Литва), до ціни товару включені вартість, страхування і фрахт. Однак декларантом до митного оформлення не надано страхових документів та відомостей щодо складових митної вартості товару;

- в наданому до митного оформлення рахунку від 22.11.2022 №30043632 та рахунку від 13.01.2023 №30045794 вказано номер контракту 8, в той час як поставка товару здійснюється за контрактом від 14.11.2022 №100050839.

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 952,37 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1587275,07 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 226285,41 Євро та витрат на страхування у сумі 952,37 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1779 дол. США/кг.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №23UA82U7 від 06.05.2023.

Судом встановлено, що позивачем подано до оформлення відповідачу ЕМД №23UA22U7 від 08.05.2023 для митного оформлення товарів, у графі 31 зазначено:

- товар: Важкі дистиляти, газойлі: дизельне паливо. Масова частка сірки 0,00057 мас%.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0003) сертифікат якості №14101/00004341.20/L/23 від 21.04.2023;

- (0003) сертифікат якості №14101/00004341.27/L/23 від 26.04.2023;

- (0003) сертифікат якості №G022-14368-01 від 22.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30043632 від 22.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30045794 від 13.01.2023;

- (0705) коносамент №178699 від 27.11.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389851 від 25.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389852 від 26.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389854 від 27.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389857 від 28.04.2023;

- (0861) сертифікат про походження товару від 27.11.2022;

- (2000) некласифікований транспортний документ від 02.05.2023;

- (3001) банківський платіжний документ від 29.11.2023;

- (3007) довідка про транспортні витрати №48 від 06.05.2023;

- (3008) свідоцтво про страхування №4 від 27.11.2022;

- (3017) розрахунок місцевої ціни №ЦЗВ-20/116 від 13.01.2023;

- (4100) угода №100050839 від 14.11.2022;

- (4207) договір про надання послуг митного брокера №24/06/2022 від 24.06.2022;

- (4301) договір про перевезення №04.01/L-UZ/2023 від 04.01.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1003 від 05.04.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1005 від 05.04.2023.

Розглянувши подані позивачем документи відповідачем було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 08.05.2023 №UA903220/2023/000032/1згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість в митній декларації №23UA22U7 від 08.05.2023 скоригував: товар із 1472856,74 дол. США до 1473560,48 дол. США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості: відповідно до умов контракту №100050839 від 14.11.2022 продавець здійснює поставку товару на умовах CIF - Клайпеда (Литва), до ціни товару включені вартість, страхування і фрахт. Однак декларантом до митного оформлення не надано страхових документів та відомостей щодо складових митної вартості товару.

В свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 776,77 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1273047,11 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 181488,38 Євро та витрат на страхування у сумі 763,89 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1773 дол. США/кг.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №23UA43U5 від 08.05.2023.

Судом встановлено, що позивачем подано до оформлення відповідачу ЕМД №23UA03U4 від 10.05.2023 для митного оформлення товарів, у графі 31 зазначено:

- товар: Важкі дистиляти, газойлі: дизельне паливо. Масова частка сірки 0,00057 мас%.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0003) сертифікат якості №14101/00004341.27/L/23 від 26.04.2023;

- (0003) сертифікат якості №G022-14368-01 від 27.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30043632 від 22.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30045794 від 13.01.2023;

- (0705) коносамент №178699 від 27.11.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389858 від 28.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389861 від 28.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389862 від 29.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389864 від 30.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389865 від 30.04.2023;

- (0861) сертифікат про походження товару від 27.11.2022;

- (2000) некласифікований транспортний документ від 05.05.2023;

- (3001) банківський платіжний документ від 29.11.2023;

- (3007) довідка про транспортні витрати №49 від 09.05.2023;

- (3008) свідоцтво про страхування №4 від 27.11.2022;

- (3017) розрахунок кінцевої ціни №ЦЗВ-20/116 від 13.01.2023;

- (4100) угода №100050839 від 14.11.2022;

- (4207) договір про надання послуг митного брокера №24/06/2022 від 24.06.2022;

- (4301) договір про перевезення №04.01/L-UZ/2023 від 04.01.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1003 від 05.04.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1005 від 05.04.2023.

Розглянувши подані позивачем документи відповідачем було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 10.05.2023 №UA903220/2023/000033/1 згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість в митній декларації №23UA03U4 від 10.05.2023 скоригував: товар із 1496953,65 дол. США до 1497773,19 дол. США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості: відповідно до умов контракту №100050839 від 14.11.2022 продавець здійснює поставку товару на умовах CIF - Клайпеда (Литва), до ціни товару включені вартість, страхування і фрахт. Однак декларантом до митного оформлення не надано страхових документів та відомостей щодо складових митної вартості товару.

В свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу від 13.01.2023 №30045794 складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 776,77 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1294624,89 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 184564,56 Євро та витрат на страхування у сумі 776,77 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1767 дол. США/кг.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №23UA113U0 від 10.05.2023.

Судом встановлено, що позивачем подано до оформлення відповідачу ЕМД №23UA08U7 від 15.05.2023 для митного оформлення товарів, у графі 31 зазначено:

- товар: Важкі дистиляти, газойлі: дизельне паливо. Масова частка сірки 0,00057 мас%.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0003) сертифікат якості №14101/00004341.27/L/23 від 26.04.2023;

- (0003) сертифікат якості №G022-14368-01 від 27.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30043632 від 22.11.2023;

- (0380) рахунок - фактура (інвойс) №30045794 від 13.01.2023;

- (0705) коносамент №178699 від 27.11.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389868 від 30.04.2023;

- (0722) накладна УМВС №2389869 від 30.04.2023;

- (0861) сертифікат про походження товару від 27.11.2022;

- (2000) некласифікований транспортний документ від 08.05.2023;

- (3001) банківський платіжний документ від 29.11.2023;

- (3007) довідка про транспортні витрати №50 від 15.05.2023;

- (3008) свідоцтво про страхування №4 від 27.11.2022;

- (3017) розрахунок кінцевої ціни №ЦЗВ-20/116 від 13.01.2023;

- (4100) угода №100050839 від 14.11.2022;

- (4207) договір про надання послуг митного брокера №24/06/2022 від 24.06.2022;

- (4301) договір про перевезення №04.01/L-UZ/2023 від 04.01.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1003 від 05.04.2023;

- (9000) лист №ЦЗВ-20/1005 від 05.04.2023.

Розглянувши подані позивачем документи відповідачем було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 15.05.2023 №UA903220/2023/000036/1 згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість в митній декларації №23UA08U7 від 15.05.2023 скоригував: товар із 1815931,05 дол. США до 1816816,91 дол. США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості: відповідно до умов контракту №100050839 від 14.11.2022 продавець здійснює поставку товару на умовах CIF - Клайпеда (Литва), до ціни товару включені вартість, страхування і фрахт. Однак декларантом до митного оформлення не надано страхових документів та відомостей щодо складових митної вартості товару.

В свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу від 13.01.2023 №30045794 складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 943,119 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1571864,99 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 224088,51 Євро та витрат на страхування у сумі 943,119 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1756 дол. США/кг.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №23UA18U1 від 15.05.2023.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся зі скаргою до Державної митної служби України.

Державна митна служба України за результатами розгляду скарги прийняла рішення від 26.07.2023 №15/15-02-02/14/3335, яким спірні рішення коригування митної вартості товарів залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (частина перша статті 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для:1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої-другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, адміністративне провадження № К/9901/45484/18.

Як зазначено вище, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 05.05.2023 №UA903220/2023/000031/1 в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач посилається на те, що в наданому до митного оформлення рахунку від 22.11.2022 №30043632 та рахунку від 13.01.2023 №30045794 вказано номер контракту 8, в той час як поставка товару здійснюється за контрактом від 14.11.2022 №100050839.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що зазначений в інвойсах номер контракту 8 є внутрішнім контрольним номером системи SAP постачальника.

Вказаний номер є термінологією для внутрішнього посилання на транзакцію саме для постачальника та не може бути змінений.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що вказане зауваження контролюючого органу не може бути розцінене як самостійна підстава для коригування митної вартості товарів.

Також у вказаному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до умов контракту №100050839 від 14.11.2022 продавець здійснює поставку товару на умовах CIF - Клайпеда (Литва), до ціни товару включені вартість, страхування і фрахт. Однак декларантом до митного оформлення не надано страхових документів та відомостей щодо складових митної вартості товару;

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 952,37 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1587275,07 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 226285,41 Євро та витрат на страхування у сумі 952,37 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1779 дол. США/кг.

У рішенні від 08.05.2023 №UA903220/2023/000032/1 відповідач зазначив, що в свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 776,77 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1273047,11 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 181488,38 Євро та витрат на страхування у сумі 763,89 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1773 дол. США/кг.

У рішенні від 10.05.2023 №UA903220/2023/000033/1 відповідач зазначив, що в свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу від 13.01.2023 №30045794 складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 776,77 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1294624,89 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 184564,56 Євро та витрат на страхування у сумі 776,77 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1767 дол. США/кг.

У рішенні від 15.05.2023 №UA903220/2023/000036/1 відповідач зазначив, що в свідоцтві про страхування №473301 від 27.11.2022 зазначено, що страхувальником вантажу виступає АТ "Укрзалізниця", тобто страхування вантажу здійснюється за рахунок покупця за ставкою 0,06% та зазначена сума витрат на страхування 7662,55 дол. США партії у кількості 12556200 кг, фактурна вартість якої згідно інвойсу від 13.01.2023 №30045794 складає 12770911,02 дол. США

У рішенні відповідач зазначив, що витрати на страхування, які є складовими митної вартості, що з урахуванням фактурної вартості партії оцінюваного товару складають 943,119 дол. США, не включені до заявленої митної вартості.

При коригуванні за основу взято фактурну вартість товару у сумі 1571864,99 дол. США з додаванням транспортних витрат у сумі 224088,51 Євро та витрат на страхування у сумі 943,119 дол. США. Таким чином митну вартість товару визначено на рівні 1,1756 дол. США/кг.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до угоди №100050839 від 14.11.2022 умови доставки: Інкотермс CIF - вартість, страхування і фрахт; Клайпеда, LT, термінал Naftos.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIР ("фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передачі перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Поставка товару на умовах CIР зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

З урахуванням вказаного поставка товару на умовах CIР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі страхування, перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування, тобто фактурна вартість дорівнює митній вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2024 у справі №821/189/18 та від 11.09.2024 у справі №160/3795/19.

Отже, відповідно до умов поставки за договором та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

У зв`язку з цим, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості від 05.05.2023 №UA903220/2023/000031/1, від 08.05.2023 №UA903220/2023/000032/1, від 10.05.2023 №UA903220/2023/000033/1 та від 15.05.2023 №UA903220/2023/000036/1 прийнято відповідачем протиправно та підлягають скасуванню.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач оскаржив спірні рішення до Державної митної служби України.

Державна митна служба України за результатами розгляду скарги прийняла рішення від 26.07.2023 №15/15-02-02/14/3335, яким спірні рішення коригування митної вартості товарів залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вказане рішення було отримано позивачем 31.07.2023.

Таким чином, звернувшись до суду із позовною заявою 01.11.2023 позивачем було дотриманого тримісячний строк.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 10736,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19.10.2023 №657947.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10736,00 підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Енергетичної митниці.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці від від 05.05.2023 №UA903220/2023/000031/1, від 08.05.2023 №UA903220/2023/000032/1, від 10.05.2023 №UA903220/2023/000033/1 та від 15.05.2023 №UA903220/2023/000036/1 про коригування митної вартості товарів.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вулЄжи Гедройця, 5) судовий збір у розмірі 10736,00 грн. (десять тисяч сімсот тридцять шість грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Енергетичної митниці (ідентифікаційний код 44029610, місцезнаходження: 04215, м.Київ, вул.Світлицького, буд.28А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.