Справа № 295/1552/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/1552/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Біднина О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 жовтня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 07.04.2025 провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

08.04.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жмуцький М.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Богунський районний суд міста Житомира додатковим рішенням від 07.04.2025 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Жмуцького Миколи Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнив.

Повернув ОСОБА_1 з державного бюджету України судовий збір у сумі 605,60 грн., сплачений відповідно до квитанції №3383-4479-1738-1607 від 29.01.2025. Оригінал квитанції зберігається у Богунському районному суді міста Житомира в матеріалах справи №295/1552/25.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

Аргументами скарги зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, зазначених в резолютивній частині рішення, в розмірі 2500,00 грн. є не співмірною із складністю даної адміністративної справи та наданим адвокатом обсягом правових послуг, зокрема, даний спір для кваліфікованого адвоката є спором незначної складності. Крім того, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Вважає, що при вирішенні питання відшкодування понесених витрат, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин у справі та фінансового стану обох сторін.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №3383-4479-1738-1607 від 29.01.2025.

Таким чином, оскільки провадження у справі закрито, суд дійшов висновку про повернення сплаченого судового збору позивачу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.

За положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 4-5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поряд з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як встановлено судом першої інстанції, при зверненні до суду позивачем в позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які позивач просить стягнути на свою користь.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копію договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 23.01.2025 року, копію акту приймання-передачі послуг №1 від 29.01.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги, детальний опис наданих послуг правничої допомоги згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 23.01.2025 (а.с. 5).

Відповідно до п. 3.1. договору про надання професійної правничої допомоги від 23.01.2025 року сторони домовились, що вартість винагороди (гонорару) за правничу допомогу за цим договором визначається у акті приймання передачі послуг.

Пунктом 4 акту приймання-передачі послуг №1 від 29.01.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги передбачено, що сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 5000 гривень (а.с. 6).

При цьому, суд першої інстанції враховував, що закриття провадження у справі не пов`язане з відмовою позивача від позову, а обумовлене самостійним виконанням відповідачем позовних вимог позивача, які стали підставою для звернення позивача з даною позовною заявою, тому обгрунтовано вважав, що витрати з надання правничої допомоги адвоката підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача. Також, обґрунтовано вважав заявлена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що більша частина витрат на правову допомогу були понесені позивачем ще до подачі позовної заяви до суду. При цьому, адвокат знаючи кількість витрачено часу на справи незначної складності та вартість послуг які він надає, мав можливість надати відповідні попередні розрахунки при поданні позовної заяви.

За наведених обставин, враховуючи заперечення представника відповідача, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про компенсацію позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.