Справа № 360/9/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року справа №360/9/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 360/9/24 (головуючий І інстанції І.В. Тихонов) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2024 року адвокат Акерман Олег Матвійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 та не виплати компенсації втрати частини доходу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 360/9/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024, позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з урахуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редаціїї, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідого року), з компенсацією втрати частини доходів, з відрахуванням фактично виплачених сум.

03.06.2024 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №360/9/24.

06.02.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Акермана Олега Матвійовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/9/24, в якій просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року по справі № 360/9/24.

В обґрунтування заяви зазначив, що покладене судом зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії передбачає здійснення такого перерахунку пожиттєво, у повній відповідності до Закону № 1058- IV із застосуванням всіх постанов КМУ щодо перерахунку пенсій.

При цьому представник зазначив, що не визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії, не врахування понаднормативного стажу, не врахування надбавок 70-річним, нараховується органами Пенсійного фонду України автоматично, без звернення зазначених осіб до Пенсійного фонду.

На думку представника позивача, зміст довідки про перерахунок пенсії та лист ГУПФУ від 30.01.2025 року є заявою боржника про відмову в виконанні рішення суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Акермана Олега Матвійовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/9/24 за позовом адвоката Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач приступив до добровільного виконання рішення та вчиняє активні дії, спрямовані на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/9/24. Вказане вище не може свідчити про наявність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення Луганського окружного адміністративного суду по даній справі. Доводи представника позивача про те, що невизначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії, не врахування понаднормативного стажу, не врахування надбавок 70-річним, нараховується органами Пенсійного фонду України автоматично, без звернення зазначених осіб до Пенсійного фонду, а покладене судом зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії передбачає здійснення такого перерахунку пожиттєво, у повній відповідності до Закону № 1058- IV із застосуванням всіх постанов КМУ щодо перерахунку пенсій суд першої інстанції визнав незмістовними та такими, що судом не приймаються, оскільки такі обставини не були предметом позову у справі № 360/9/24, та судом по суті ним відповідна оцінка не надавалась.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення яким задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що представником позивача детально зазначені порушення при розрахунку розміру пенсії, не здійснення перерахунку в подальшому та не виплати компенсації втрати частини доходу відповідно вимог Закону.

На думку представника позивача, навіть за відсутності зобов`язання в резолютивній частині рішення суду, ГУПФУ має здійснити на дату призначення та здійснювати в подальшому перерахунок розміру пенсії пожиттєво, в порядку передбаченому ст. 27, 28, 42 Закону 1058-IV із застосуванням всіх постанов КМУ щодо перерахунку пенсії.

Крім того, Управління має виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 07.10.2009 року. Проте, згідно наданого управлінням розрахунку компенсацію нараховано за 1 місяць червень 2024 року.

Вказане вище свідчить, що судом було невірно застосовано норми процесуального закону внаслідок чого зроблено помилковий висновок про наявність правових підстав для залишення без задоволення заяви позивача.

Від представника позивача також надійшла заява, в якій він просив долучити до матеріалів апеляційної справи додаткові докази, які, на його думку, свідчать, що відповідач не вчиняє ніяких дій, спрямованих на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/9/24, тобто перерахунок пенсії не здійснено до теперішнього часу, про що свідчать довідки з особистого кабінету заявника на порталі ПФУ.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року по справі № 360/9/24 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з урахуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), з компенсацією втрати частини доходів, з відрахуванням фактично виплачених сум.

На виконання Рішення суду у справі № 360/9/24, з урахуванням листа Пенсійного фонду України від 05.07.2024 № 2800-030102-9/41280, відповідачем у липні 2024 року проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), з компенсацією втрати частини доходів, з відрахуванням фактично виплачених сум. Доплату пенсії за період з 07.10.2009 по 31.07.2024 у сумі 225401 (двісті двадцять п`ять тисяч чотириста одна) гривня 18 копійок нараховано на додаткову відомість липня 2024 року та виплачено 23.07.2024 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк.

Головним управлінням розраховано компенсаційні витрати частини доходу за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009 по день фактичного виконання рішення суду у справі № 360/9/24 у сумі 4958,83 грн. Компенсацію втрати частини доходів у розмірі 4958 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 83 копійки нараховано на додаткову відомість серпня 2024 року та виплачено у серпні 2024 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк, дата виплати - 22 число.

На підтвердження фактичної виплати заборгованості з пенсії за період з 07.10.2009 по 31.07.2024 та компенсації втрати частини доходів відповідачем надано скріншот з програмного забезпечення «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ, з якого вбачається, що у картці реєстраційний номер С2383101 залишок невиплачених коштів складає 0,00 грн, виплачено фактично - 230360,01 грн (225401,18 грн + 4958,83 грн).

08.01.2025 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою та просив: 1. Повідомити стан виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року по справі № 360/9/24. 2. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 року по січень 2025 року. 3 Надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 07.10.2009р. по січень 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій. 4. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену компенсацію втрати частини доходу з 07.10.2009 року та її розрахунок. 5. Відповідь надати протягом 5 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30.01.2025 року повідомлено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 360/9/24, яке набрало законної сили 30.05.2024, Головним управлінням проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), та розраховано суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії (далі компенсація втрати частини доходів). Доплату пенсії за період з 07.10.2009 по 31.07.2024 та компенсацію втрати частини доходів було нараховано на додаткову відомість липня 2024 року на розрахунковий рахунок АТ Ощадбанк. Розрахунок пенсії проведено без урахування заробітної плати, оскільки довідка про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд ОСОБА_1 не надавалась.

Додатково зазначено, що рішенням суду № 360/9/24 проведення подальших перерахунків пенсії не передбачено. До листа від 30.01.2025 року надано довідку про перерахунок пенсії (дата розр. 10.07.2024).

Згідно довідки Пенсійного фонду України про доходи пенсіонера ОСОБА_3 від 06.04.2025 № 7772 3374 0177 2731, з грудня 2022 року розмір пенсії позивачки не змінюється і дорівнює - 2093,00 грн.

06.02.2025р. представник позивача звернувся із заявою в порядку ст. 382 КАС України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Акермана Олега Матвійовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/9/24 за позовом адвоката Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач приступив до добровільного виконання рішення та вчиняє активні дії, спрямовані на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/9/24.

Вказане вище не може свідчити про наявність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення Луганського окружного адміністративного суду по даній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 року, Ромашов проти України від 27.07.2004 року, Шаренок проти України від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату подання позивачем заяви про встановлення судового контролю, рішення суду не було виконано у повному обсязі.

У заяві, поданій 12.02.2025 відповідачем на заяву Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/9/24, зазначено, що проведено перерахунок пенсії позивача з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року).

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону №1058 позивачу, починаючи з 07.10.2009 встановлено доплати до прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Зокрема, з 01.12.2022 розмір пенсії складає - 2093,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що згідно з положеннями Закону України «Про Державний бюджет України», починаючи з 2009 року, прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність складали: з 01.10.2009 до 31.10.2009 498,00 грн, з 01.11.2009 до 31.12.2009 573,00 грн, з 01.01.2010 до 31.03.2010 695,00 грн, з 01.04.2010 до 30.06.2010 706,00 грн, з 01.07.2010 до 30.09.2010 709,00 грн, з 01.10.2010 до 30.11.2010 723,00 грн, з 01.12.2010 до 31.12.2010 734,00 грн, з 01.01.2011 до 31.03.2011 750,00 грн, з 01.04.2011 до 30.09.2011 764,00 грн, з 01.10.2011 до 30.11.2011 784,00 грн, з 01.12.2011 до 31.12.2011 800,00 грн, з 01.01.2012 до 31.03.2012 822,00 грн, з 01.04.2012 до 30.06.2012 838,00 грн, з 01.07.2012 до 30.09.2012 844,00 грн, з 01.10.2012 до 30.11.2012 856,00 грн, з 01.12.2012 до 31.12.2012 884,00 грн, з 01.01.2013 до 30.11.2013 894,00 грн, з 01.12.2013 до 31.08.2015 949,00 грн, з 01.09.2015 до 31.04.2016 1074,00 грн, з 01.05.2016 до 30.11.2016 1130,00 грн, з 01.12.2016 до 30.04.2017 1247,00 грн, з 01.05.2017 до 30.09.2017 1312,00 грн, з 01.10.2017 до 30.11.2018 1452,00 грн, з 01.12.2018 до 30.06.2019 1497,00 грн, з 01.07.2019 до 30.11.2019 1564,00 грн, з 01.12.2019 до 30.06.2020 1638,00 грн, з 01.07.2020 до 30.11.2020 1712,00 грн, з 01.12.2020 до 30.06.2021 1769,00 грн, з 01.07.2021 до 30.11.2021 1854,00 грн, з 01.12.2021 по 30.06.2022 1934,00 грн, з 01.07.2022 по 30.11.2022 2027,00 грн, з 01.12.2022 - 2093,00 грн, з 01.01.2023 - 2093,00 грн, з 01.01.2024 2361,00 грн, з 01.01.2025 - 2361,00 грн.

Отже, з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, складає 2361,00 грн.

При цьому, з наданих відповідачем документів встановлено, що станом на березень 2025 року розмір пенсії позивача становить 2093,00 грн, що є меншим за встановлений прожитковий мінімум 2361,00 грн. Як наслідок, пенсійний орган не в повному обсязі виконав судове рішення, не зазначив та не надав доказів та правового обґрунтування не застосування з 01.01.2024 положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судовим рішенням від 21.02.2024 у справі №360/9/24 встановлено порушення відповідачем права позивача на перерахунок його пенсії з 07.10.2009 з урахуванням частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редаціїї, чинній на відповідний період (за кожень місяць відповідого року), що призвело до заниження розміру пенсії позивача та, відповідно, порушення його пенсійних прав.

Однак, з наданих відповідачем документів встановлено, що станом на дату подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 21.02.2024 у справі №360/9/24 відповідач продовжує заниження розміру пенсії позивача.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваній ухвалі, колегія суддів вважає помилковими, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, при цьому, що, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили.

На переконання колегії суддів, оцінки вищевказаним обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали про відмову задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення судом першої інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа Юрій Миколайович Іванов проти України (Заява N 40450/04), звертав увагу, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції.

В пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини зауважував, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що рішення суду не виконано, а тому суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням рішення суду першої інстанції - шляхом зобов`язання подати до суду першої інстанції звіт про його повне виконання у місячний строк з дня набрання цією постановою законної сили, що обумовлює задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, тому ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 рокуу справі № 360/9/24 - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №360/9/24 задовольнити.

Застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №360/9/24 шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №360/9/24 у місячний строк з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Геращенко