Справа № 623/2002/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 р.Справа № 623/2002/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 01.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Латка І.П., м. Харків, повний текст складено 03.07.25 року по справі № 623/2002/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області , Ізюмського міського голови керівника Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області Марченка Валерія Віталійовича , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ

25.04.2025 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, заявник), звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а, в якій просив:

- розглянути, в порядку судового контролю факт умисного не подання боржниками Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області звітів про виконання рішення від 14.06.2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по даній адміністративній справі №623/2002/16-а, необхідність надання яких встановлено: ухвалою від 13 липня 2021 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, постановою від 22 грудня 2021 року Другого апеляційного адміністративного суду по даній адміністративній справі та встановити новий строк надання відповідачами до суду звітів про виконання рішення від 14.06.2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по даній адміністративній справі №623/2002/16-а, з метою забезпечення виконання вказаного судового та поновлення права на отримання пенсії належного рівня, право на отримання якої з жовтня 2011 року встановлено вказаним судовим рішенням.

В обґрунтування вказаної заяви стверджував про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а і зобов`язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (далі Виконком Ізюмської МР, перший відповідач) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області) подати звіт про його виконання, оскільки незважаючи на встановлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 по справі № 623/2002/16-а обставини щодо неналежного виконання рішення суду, перший відповідач по теперішній час ухиляється від вчинення дій по належному оформленню довідок № 141 та № 142 про складові заробітної плати, що враховуються при здійсненні перерахунку пенсії.

Пояснив, що першим відповідачем умисно не вносяться до довідок № 141 та № 142 від 10.01.2019 відомості про складові заробітної плати, виплаченої за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, а саме, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строку її виплати, суми індексації заробітної плати та щомісячна премія у розмірі 665,19 грн, яка враховувалась при нарахуванні та виплаті середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у тому числі, за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, у зв`язку з чим права позивача на належне пенсійне забезпечення є по теперішній час порушеними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.07.2025 по справі № 632/2002/16-а заяву ОСОБА_1 про визнання в порядку судового контролю бездіяльності Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неподанні звітів, та встановлення нового строку подання звітів про виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року у справі № 623/2002/16-а залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 липня 2025 року по справі № 623/2002/16-а, прийняту за результатами розгляду даної адміністративної справи в порядку судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, встановленого ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2021 року по адміністративній справі №623/2002/16-а на виконання відповідачами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року.

Прийняти нове судове рішення, яким встановити, у відповідності до вимог ст. ст. 382, 383 КАС України, новий строк подання звіту про виконання рішення від 14.06.2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по даній адміністративній справі №623/2002/16-а відповідачам (боржникам):

- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з неподанням до цього часу звіту, який ухвалою від 13.07.2021 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області було зобов`язано подати в місячний строк по даній адміністративній справі № 623/2002/16-а;

- Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області, відмовивши у прийнятті поданого на виконання ухвали від 13.07.2021 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та постанови від 22.12.2021 року Другого апеляційного адміністративного суду по даній адміністративній справі № 623/2002/16- а звіту від 03 лютого 2022 року, у зв`язку з умисним невиконанням до цього часу рішення від 14 червня 2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про ненадання належної оцінки судом першої інстанції обставинам тривалого невиконання першим відповідачем рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року у справі № 623/2002/16-а, які були детально описані у поданій заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України.

Стверджував, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі через наявність постанови про закінчення виконавчого провадження є хибними, оскільки на теперішній час Шевченківський районний суд м. Харкова розглядає адміністративну справу № 520/15454/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови державного виконавця від 24.03.2023 про закінчення виконавчого провадження № 57955767, рішення у якій ще не прийнято, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про правомірність вчинених виконавцем дій.

Наполягав, що Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області у повному обсязі не виконано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі № 623/2002/16-а, оскільки не внесені відомості до довідок № 141 та № 142 від 10.01.2019 про складові заробітної плати, виплаченої за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, що свідчить про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням вищезазначеного рішення для приведення пенсійних виплат позивача у належний розмір.

В іншій частині, зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу перший відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 01.07.2025 по справі № 623/2002/16-а.

Залишити ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 01.07.2025 по справі № 623/2002/16-а без змін.

В обґрунтування відзиву стверджував, що Виконкомом Ізюмської МР повністю виконано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року у справі № 623/2002/16-а шляхом надання ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Харківській області довідок:

- про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року включно, з врахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за цей період та сплачених у відповідності до законодавства обов`язкових платежів та зборів;

- про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011, станом на дату виникнення права на призначення пенсії державного службовця 17.10.2011, з врахуванням всіх сум заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати.

Пояснив, що у зв`язку з видачею позивачу вищенаведених довідок, 24.03.2023 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Я. В. за результатом виконання виконавчого листа по справі № 632/2002/16-а у виконавчому провадженні № 57955767 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, а тому, на переконання першого відповідача, у спірних правовідносинах відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

У надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях позивач заперечував проти доводів першого відповідача щодо видачі ОСОБА_2 належних довідок про складові заробітної плати та звернув увагу суду, що Виконкомом Ізюмської МР взагалі не вказано дату та реєстраційні номери таких довідок за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, до яких, як стверджує перший відповідач внесені всі суми «заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати», у зв`язку з чим вважав наявними підстави для витребування таких довідок та дослідження їх судом.

Стверджував, що з вересня 2021 року першим відповідачем не надано належної відповіді на неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо видачі оновлених довідок, що додатково підтверджує відсутність у Виконкому Ізюмської МР наміру виконувати рішення у цій справі.

Учасники справи, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві представник Виконкому Ізюмської МР просив провести судове засідання у справі № 623/2002/16-а, яке призначено на 25.09.2025 року о 15:40 год без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року № 623/2002/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у поновленні, на виконання вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», його пенсійних прав, порушених внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, щодо проведення призначення та перерахунку, призначеної з жовтня 2011 року пенсії за віком, у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Визнано неправомірними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови ОСОБА_3 , які полягають у несвоєчасній виплаті заробітної плати; неналежної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; ненаданні належних довідок про заробітну плату, що призвело до порушення права на своєчасне призначення та отримання пенсії належного рівня.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області видати ОСОБА_1 для подання до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки :

- про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь -які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року включно, з врахуванням ОСОБА_1 заробітної плати за цей період та сплачених у відповідності до законодавства обов`язкових платежів та зборів;

- про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року, станом на дату виникнення права на призначення пенсії державного службовця 17.10.2011 року, з врахуванням всіх сум заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати.

Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з жовтня 2011 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України « Про державну службу» в розмірі 80% середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці перед зверненням за пенсією, а саме з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, з яких сплачено єдиний соціальний внесок, включаючи індексацію виплаченої заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати, з урахуванням вже проведених виплат пенсії за віком.

Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області проводити щомісячні виплати перерахованої пенсії державного службовця, з виплатою заборгованості, що утворилась внаслідок проведення перерахунку пенсії.

Стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 1762,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 р. по справі № 623/2002/16-а залишено без задоволення.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової Яни Олександрівни від 22 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57955767 щодо виконання виконавчого листа № 623/2006/16-а від 28 листопада 2018 року, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про зобов`язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області видати ОСОБА_1 для подання до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки: про складові заробітної плати ( за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України « Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року включно, з врахуванням ОСОБА_1 заробітної плати за цей період та сплачених у відповідності до законодавства обов`язкових платежів та зборів; про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затверджену постановою Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року, станом на дату виникнення права на призначення пенсії державного службовця 17.10.2011 року, з врахуванням всіх сум заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача правонаступником, про заміну сторони виконавчого провадження та зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду задоволено частково.

Змінено боржника Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у виконавчому листі від 28.11.2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області у справі № 623/2002/16-а, про зобов`язання Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з жовтня 2011 року перерахунок та виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ст. 37 Закону України « Про державну службу» в розмірі 80% середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці, перед зверненням за пенсією, а саме з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, з яких сплачено єдиний соціальний внесок, включаючи індексацію виплаченої заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати, з урахуванням вже проведених виплат пенсії за віком.

Змінено боржника Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у виконавчому листі від 28.11.2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області у справі № 623/2002/16-а, про зобов`язання Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області проводити щомісячні виплати перерахованої пенсії державного службовця, з виплатою заборгованості, що утворилась внаслідок проведення перерахунку пенсії.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі № 520/15551/2020 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та стягнення суми задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають у не внесенні до довідок № 141 та №142 від 10.01.2019 року всієї суми та всіх складових заробітної плати, фактично виплаченої за розрахунковий період (з жовтня 2009 року по вересень 2011 року), з якої сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії належного рівня, право на отримання якої встановлено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області (пл. Центральна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, ) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нові довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), з урахуванням всієї суми та всіх складових заробітної плати, фактично виплаченої за розрахунковий період (у тому числі, за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року), з якої сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, для поновлення порушеного права позивача на отримання пенсії належного рівня, право на отримання якої встановлено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а.

Також, ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 липня 2021 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення права на отримання належної пенсії, зокрема, зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області та Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту тридцять днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили.

04.08.2021 надійшов звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради про виконання судового рішення. В обґрунтування звіту зазначено, що на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року позивачу надано довідки № 141 від 10.01.2019 року та 142 від 10.01.2019.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 жовтня 2021 року прийнято звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання судового рішення - рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України» № 2784 від 04.08.2021 року про виконання рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року в адміністративній справі № 623/2002/16-а.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича, штраф відповідно до ст. 382 КАС України - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2021 по справі № 623/2002/16-а скасовано в частині, якою прийнято звіт Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання судового рішення - рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України №2784 від 04.08.2021 про виконання рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року в адміністративній справі № 623/2002/16-а.

Прийнято постанову, якою у прийнятті звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання судового рішення - рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року відмовлено.

Встановлено новий строк подання звіту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на перевірку судом виконання судового рішення - рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року по справі № 623/2002/16-а у місячний строк з дня набрання цією постановою законної сили.

В іншій частині ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2021 по справі № 623/2002/16-а залишено без змін.

25.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області із клопотанням про накладення штрафу, в якому просив суд:

- встановити Виконавчому комітету Ізюмської міської ради Харківської області новий строк подання звіту про виконання рішення від 14 червня 2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі № 623/2002/16-а;

- накласти на керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в особі Ізюмського міського голови ОСОБА_3 , штраф відповідно до ст. 382 КАС України.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2022 по справі № 623/2002/16-а призначено до розгляду вказану заяву.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати судами правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

11 жовтня 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області задоволено заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення права на отримання належної пенсії.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року по справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про визнання дій неправомірними, поновлення права на отримання належної пенсії.

Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області подати звіт про виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року по справі № 623/2002/16-а не пізніше ніж у місячний строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, рішенням Вищої ради правосуддя від 20 квітня 2023 року № 399/0/15-23 з 01 травня 2023 року змінено територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я. В. від 24 березня 2023 року виконавче провадження № 57955767 закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2023 року провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу для продовження розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року по справі № 623/2002/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 по справі № 623/2002/16-а скасовано.

Направлено справу № 623/2002/16-а для продовження розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

10 квітня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просив суд:

- клопотання від 25.01.2022 про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України у даній адміністративній справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови ОСОБА_3 про визнання дій неправомірним, направити для подальшого розгляду до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який у відповідності до діючого законодавства з 2022 року здійснює судовий контроль за виконанням відповідачами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а та призначив чергове судове засідання по справі №623/2002/16-а;

- у разі, якщо суд вважатиме неможливим передачу клопотання, поданого до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 25.01.2022 про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України у даній адміністративній справі № 623/2002/16-а, для продовження здійснення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області судового контролю, щодо виконання рішення від 14.06.2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, клопотання від 25.01.2022, подане в порядку ст. 382 КАС України, повернути без розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про повернення клопотання без розгляду у справі за матеріалами клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України у справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про визнання дій неправомірними - задоволено.

Клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України у справі № 623/2002/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про визнання дій неправомірними - повернуто без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2025 по справі № 623/2002/16-а залишено без змін.

25 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова із заявою про визнання в порядку судового контролю бездіяльності Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неподанні звітів, та встановлення нового строку подання звітів про виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року у справі № 623/2002/16-а.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування вищенаведених заходів у спірних правовідносинах з огляду на фактичне виконання рішення суду першим відповідачем, що підтверджується постановою головного державного виконавця від 24 березня 2023 року ВП № 57955767, якою констатовано закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2018 року в частині, що стосується вимог заяви ОСОБА_1 від 25 квітня 2025 року, у зв`язку із фактичним виконанням вказаного судового рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу статей 3, 8, частин 1, 2 статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

При цьому, згідно із пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-IX, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Так, згідно із частинами 1 та 2 статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX), суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1-3 статті 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Розгляд звіту про виконання судового рішення повинен бути здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, в порядку письмового провадження.

Усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 9901/598/19, які були підтримані в ухвалі від 03 березня 2025 року по справі 160/5259/20.

Слід також зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник посилався на те, що Виконком Ізюмської МР по теперішній час не виконав обов`язку, покладеного на нього рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а, та не виготовив оновлені довідки про складові заробітної плати відповідно до резолютивної частини рішення, у зв`язку з чим розмір пенсії позивача не перераховано з належних сум заробітної плати.

Заперечуючи проти вказаних доводів позивача, перший відповідач надав до матеріалів справи копії довідок № 141 від 14.01.2019 та № 142 від 10.01.2019.

Дослідивши зміст вказаних довідок, колегією суддів встановлено, що відповідно до довідки № 141 від 10.01.2019 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (а. с. 32 зворот), заробітна плата ОСОБА_1 станом на 17.10.2011 становить: посадовий оклад - 2660,75 грн, надбавка за ранг - 90,00 грн, надбавка за вислугу років (20%) - 550,15 грн. Всього 3300,90 грн.

Довідка № 142 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за період з 01.10.2009 по 30.09.2011 (а. с. 33) містить такі складові, за які нараховано кошти позивачу: надбавку за роботу з таємними документами 399,11 грн на місяць та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи 1650,45 грн на місяць.

У вказаних довідках зазначено, що вони видані на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області № 623/2002/16-а від 14.06.2018; розрахунку середнього заробітку, визначеного постановою Борівського районного суду від 18.12.2012 № 2005/1595/15 в розмірі 5350,46 грн щомісячно та висновку судової економічної експертизи № 8166 від 20.12.2017.

Разом з цим, вказані довідки не містять складові заробітної плати, виплаченої за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року, а саме компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строку її виплати, суми індексації заробітної плати, щомісячна премія у розмірі 665,19 грн, яка враховувалась при нарахуванні та виплаті середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у тому числі за період з жовтня 2009 року по вересень 2011 року.

Фактично, відповідач на виконання рішення суду з 2019 року по 2025 рік надає одні й ті самі довідки, оцінка яким вже надавалася Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.12.2021 по справі № 623/2002/16-а при перегляді ухвали суду першої інстанції про відмову у встановленні судового контролю. Так, за висновком суду апеляційної інстанції Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області не виконано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі № 623/2002/16-а, оскільки у довідки № 141 та № 142 від 10.01.2019 не внесені необідні складові заробітної плати позивача на виконання рішення суду.

Слід зауважити, що норми статей 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Колегія суддів наголошує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 01.07.2025, судом не досліджувалися обставини виконання (невиконання) судового рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а, а поданим до матеріалів справи доказам та доводам позивача взагалі не надана будь-яка оцінка.

Фактично, суд вважав достатнім для визнання рішення суду таким, що виконано, прийняття постанови головного державного виконавця від 24 березня 2023 року ВП №57955767, якою закінчено виконавче провадження, у зв`язку із фактичним виконанням вказаного судового рішення.

Однак, як встановлено колегією суддів з Єдиного державного реєстру судових рішень, у липні 2024 року позивачем було оскаржено до Дзержинського районного суду міста Харкова постанову від 24.03.2023 про закінчення виконавчого провадження №57955767 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Яни Володимирівни.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.07.2024 по справі №520/15454/24 адміністративний позов повернуто позивачу, яку у подальшому скасовано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі № 520/15454/24, а справу № 520/15454/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 по справі №520/15454/24, зокрема, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби.

При цьому, станом на 25.09.2025, рішення по суті спірних правовідносин у справі № 520/15454/24 не прийнято, а отже і відсутні підстави стверджувати, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Яни Володимирівни від 24.03.2023 про закінчення виконавчого провадження № 57955767 була винесена правомірно.

Разом з цим, суд першої інстанції, внаслідок неповного з`ясування обставин у справі не встановив наявність судового провадження з оскарження позивачем постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2023 № 57955767, що слугувало підставою для помилкового та передчасного висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 по справі № 623/2002/16-а.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналіз норми статті 382 КАС України, у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС України, дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

В контексті вищевказаного слід зазначити, що встановлення судового контролю, є правом, а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку статті 382 КАС України, чого у даній справі судом зроблено не було.

Разом з цим, вирішення питання про встановлення судового контролю у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Шевченківський районний суд м. Харкова, а тому апеляційний суд позбавлений процесуального права вирішити таку заяву по суті.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приписами статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.07.2025 по справі № 623/2002/16-а підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 01.07.2025 по справі № 623/2002/16-а - скасувати.

Прийняти постанову, якою справу № 623/2002/16-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, Ізюмського міського голови керівника Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області Марченка Валерія Віталійовича, Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій - направити до Шевченківського районного суду міста Харкова для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2025 року