Справа № 520/7485/25
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Справа № 520/7485/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., за участю секретаря судового засідання: Горенко В.Р., представника позивача: Дьоми К.Г., представника відповідача: Юрченко О.С., представника третьої особи: Кошарської А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.10.2024 №9.

Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення неправомірним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України (далі - ПК України), якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та, у подальшому, слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Склад порушення пункту 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій, у торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) відсутній, висновки контролюючого органу про те, що ПРРО за адресою проведення фактичної перевірки відсутній та не реєструвався, є хибними. Станом на день проведення перевірки за адресою об`єкта проведення перевірки - господарської одиниці мало місце зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій (далі - ПРРО) №, чек, який є в матеріалах перевірки, є фіскалізованим. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року справа №520/7485/25 адміністративну справу №520/7485/25 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 24.10.2024 №9 передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Справа №520/7485/25 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 02 травня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 08 травня 2025 року подав відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у Запорізької області не визнає позов повністю та надає свої заперечення з їх обґрунтуванням. За наявності будь-якої з підстав, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки суб`єкта господарювання з питань, передбачених п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України та перевіряти період діяльності, відповідно до строків давності, встановлених статтею 102 ПК України. На момент початку перевірки, само як і на її кінець, ФОП ОСОБА_1 не надав до контролюючого органу жодних документів, які б свідчили про наявність за адресою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зареєстрованого РРО/ПРРО. Перед початком перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проведена контрольна розрахункова операція з придбання товару (зовнішній акумулятор) на загальну суму 999,00 грн. Розрахункова операція була проведена у безготівковій формі, через ПРРО №, з роздрукуванням та видачею чека № 275446. На чеку вказана адреса: м. Київ, вулиця Олександра Мішуги, 4, однак жодних документів щодо реєстрації цього ПРРО за цією господарською одиницею та за цією адресою пред`явлено не було. Чек № 275446 на купівлю товару (зовнішній акумулятор) на загальну суму 999,00 грн має QR-код, який є обов`язковим реквізитом не сканується жодним засобом сканування документів, що у розумінні норм діючого законодавства, не дозволяє вважати його «фіскальним». Правомірність податкового повідомлення-рішення в повній мірі підтверджена фактичними обставинами та документальними доказами у відповідності до норм чинного законодавства. Відповідач просить у задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Відповідачем до суду 08 травня 2025 року подане клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Ухвалою суду від 28 травня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві (далі - третя особа). Витребувати у Головного управління ДПС у м. Києві належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для призначення фактичної перевірки позивача згідно з наказом Головного управління ДПС у м.Києві від 27 вересня 2024 року №6468-п.

23 червня 2025 року третьою особою надані до суду витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 04 липня 2025 року подальший розгляд адміністративної справи №520/7485/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, здійснений у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01 серпня 2025 року о 15:00 год.

09 липня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Шрамко І.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 09 липня 2025 року задоволено заяву представника позивача адвоката Шрамко І.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09 липня 2025 року представником позивача надана до суду заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

14 липня 2025 року позивачем подані до суду додаткові пояснення у справі, у яких повідомлено, що 18 вересня 2024 року позивачем подано заяву про перереєстрацію ПРРО з оновленими реквізитами, зокрема - із зазначенням актуальної адреси господарської одиниці: м. Київ, вулиця Олександра Мішуги, 4. Зазначена заява була подана через електронний кабінет платника податків. Відповідно до квитанції № 1 про подання документів, подання відбулося 18.09.2024 року о 05:28 ранку. Заявка оброблена, і ПРРО пройшов процедуру перереєстрації, внаслідок чого збережений фіскальний номер був закріплений за новою адресою. Таким чином, на дату початку перевірки, а саме 28.09.2024 - ПРРО вже був зареєстрований у встановленому законом порядку з належним зазначенням актуальної адреси господарської одиниці.

Відповідач 14 липня 2025 року надав до суду заперечення на клопотання (заяву), представника позивача про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу.

21 липня 2025 року третьою особою надані до суду витребувані судом документи.

25 липня 2025 року до суду надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, за участю представника Кошарської А.Ю.

28 липня 2025 року до суду подана заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, за участю представника Школової Ю.В.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року задоволено подані заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

29 липня 2025 року судом отримані додаткові пояснення відповідача. Відповідач повідомляє, що у спірному наказі податкового органу зазначені усі необхідні реквізити, а податкове законодавство не вимагає вказувати у наказі всю податкову інформацію, яка слугувала підставою для такої перевірки, приймаючи до уваги те, що перед початком перевірки представнику підприємств були пред`явленні усі необхідні документи, у контролюючого органу були наявні усі необхідні підстави для реалізації наказу на проведення фактичної перевірки. Правомірність податкового повідомлення-рішення в повній мірі підтверджена фактичними обставинами та документальними доказами у відповідності до норм чинного законодавства.

01 серпня 2025 року підготовче засідання у справі відкладено до 19 вересня 2025 року - 15:20 год.

18 серпня 2025 року позивачем подані до суду додаткові пояснення у справі, у яких позивач, зокрема, просить врахувати, що відповідно до інформації з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій про проведені розрахункові операції, отриманою на адвокатський запит представника позивача, суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 18 вересня по 18 жовтня 2024 року здійснювалась господарська діяльність із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій з фіскальним номером за господарською одиницею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує факт неналежної перереєстрації ПРРО та коректного відображення даних.

Відповідачем 22 серпня 2025 року надані додаткові пояснення у справі наступного змісту. У базах даних відповідача наявна інформація про подану 18.09.2024 позивачем заяву про перереєстрацію РРО. Позивач не пройшов всі стадії перереєстрації РРО за новою господарською одиницею, не звертався до податкової стосовно статусу його заяви, можливої відмови. За період з 02.09.2024 по 08.10.2024 проведено 4 фактичні перевірки ФОП ОСОБА_1 . Під час жодної з них позивач не надав до контролюючого органу жодних документів, які б свідчили про наявність за адресою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зареєстрованого РРО/ПРРО. Заяву про перереєстрацію ПРРО з фіскальним номером за господарською одиницею за адресою: АДРЕСА_1 , позивач подав лише в день початку проведення фактичної перевірки., відповідно 18.09.2024.

26 серпня 2025 року третьою особою подане клопотання про долучення додаткових пояснень. Станом на дату надання відповіді, відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС, фізична особа підприємець ОСОБА_1 перебуває в Головному управління ДПС у м. Києві як платник податків за неосновним місцем обліку та в Головному управлінні ДПС у Харківській області - за основним місцем обліку з 01.01.2025 після переведення з ГУ ДПС у Запорізькій області у зв`язку із зміною місцезнаходження.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року продовжений строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Представником позивача в додаткових поясненнях від 02 вересня 2025 року у справі повідомлено, що позивач дійсно подав заяву про перереєстрацію ПРРО з фіскальним номером за вказаною господарською одиницею 18.09.2024, фактична перевірка розпочалася 28.09.2024, а не 18.09.2024, тобто між подачею заяви та початком перевірки пройшло десять днів.

09 вересня 2025 року до суду подане клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, за участю представника Юрченко О.С.

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

18 вересня 2025 року до суду подана заява представника позивача Дьоми К.Г. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

19 вересня 2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в той самий день.

У судовому засіданні 19 вересня 2025 року заслухані вступне слово та пояснення представників сторін, досліджені письмові докази, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані учасниками справи, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд встановив такі обставини.

На підставі пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80, пп.69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI, доповідної записки управління фактичних перевірок від 27.09.2024 №1864/26-15-07-07-00-12, Головним управлінням ДПС у м. Києві видано наказ від 27 вересня 2024 року №6468-п про проведення фактичної перевірки платника податків/об`єктів зазначених у додатках 1 - 82, зокрема відповідно до додатку 11, магазин «Техно їжак» за адресою: м. Київ, вулиця Олександра Мішуги, 4, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), з 28.09.2024.

Згідно наказу фахівцям Головного управління ДПС у м. Києві виписані направлення від 27 вересня 2024 року № 22024/26-15-07-07-01, № 22186/26-15-51-02, № 22187/26-15-51-08 на проведення фактичної перевірки. Копія наказу, направлення на перевірку та службові посвідчення вручались для ознайомлення під підпис продавцю ОСОБА_2

07.10.2024 складений акт №111224/26/15/07/ фактичної перевірки. Перевіркою встановлено: порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», перед початком перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проведена контрольна розрахункова операція з придбання зовнішнього акумулятора на загальну суму 999,00 грн. Розрахункова операція була проведена продавцем ОСОБА_2 в безготівковій формі (чек придбання 11 год 26 хв) роздрукуванням та виданням не фіскального чека від 28.09.2024 на суму 999,00 грн № 275446, що додається до акта перевірки. За наявною податковою інформацією, ФОП ОСОБА_1 за адресою розміщення господарської одиниці магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , РРО та/або ПРРО не зареєстровані (відсутні). Таким чином, перевіркою порядку здійснення розрахункових операцій встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО та/або ПРРО без надання розрахункових документів встановленої форми і змісту на повну суму проведених операцій в паперовій та/або електронній формі на загальну суму 136 618,77 грн.

На підставі акта фактичної перевірки від 07.10.2024 №111224/26/15/07/ за порушення пункту 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 24.10.2024 №9 про накладення штрафу в розмірі 204928,16 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зокрема, посилається на те, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємця, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

З цього питання суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо.

При цьому, у постанові від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) Верховний Суд сформував новий правовий висновок, наступного змісту: оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, такими підставами позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відтак, аналіз обов`язкового до врахування висновку Верховного Суду дає підстави вважати, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки.

Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням наведеного, суд у першу чергу здійснює оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки за результатом якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 статті 80 ПК України містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких може бути проведена фактична перевірка. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2).

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють. З огляду на викладене, Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Тобто, лише дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до доповідної записки управління фактичних перевірок від 27.09.2024 №1864/26-15-07-07-00-12 у ході виконання функціональних повноважень управлінням фактичних перевірок Головного управління ДПС у м. Києві стало відомо про діяльність на території м. Києві платників податків / об`єктів торгівлі (послуг), які здійснюють роздрібну торгівлю товарами, складною побутовою технікою, яка підлягає гарантійному ремонту або надають послуги без застосування РРО/ПРРО, без видачі фіскальних розрахункових документів при проведенні розрахунків та відсутність можливості розрахуватись в безготівковій формі.

На підставі вказаної доповідної записки прийнято наказ від 27.09.2024 №6468-п та видані направлення на проведення фактичної перевірки, зокрема, господарської одиниці, а саме: магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ), тривалістю 10 діб, з 28.09.2024.

Згідно наказу фахівцям Головного управління ДПС у м. Києві виписані направлення від 27 вересня 2024 року № 22024/26-15-07-07-01, № 22186/26-15-51-02, № 22187/26-15-51-08 на проведення фактичної перевірки. Копія наказу, направлення на перевірку та службові посвідчення вручались для ознайомлення під підпис продавцю ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що фактична перевірка позивача за вищевказаною адресою була проведена представниками податкового органу з дотриманням встановленого законом порядку.

Отже, у контексті висновків, які викладені у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, суд приходить до висновку, що наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства, як наслідок, такий наказ не можна вважати підставою для визнання прийнятого оскаржуваного рішення не правомірним.

Щодо суті виявленого в ході проведення перевірки порушення, суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом, відповідно до вищенаведеного акта, виявлено порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», перед початком перевірки в магазині «Техно Їжак» проведена контрольна розрахункова операція з придбання зовнішнього акумулятора на загальну суму 999,00 грн. Розрахункова операція була проведена продавцем ОСОБА_2 в безготівковій формі (чек придбання 11 год 26 хв) роздрукуванням та виданням не фіскального чека від 28.09.2024 на суму 999,00 грн № 275446, що додається до акта перевірки. За наявною податковою інформацією, ФОП ОСОБА_1 за адресою розміщення господарської одиниці магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , РРО та/або ПРРО не зареєстровані (відсутні). Таким чином, перевіркою порядку здійснення розрахункових операцій встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО та/або ПРРО без надання розрахункових документів встановленої форми і змісту на повну суму проведених операцій в паперовій та/або електронній формі на загальну суму 136 618,77 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Пунктом 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

При проведенні фактичної перевірки контролюючий орган вказував, що позивачем проведена розрахункова операція без видання фіскального чека, РРО та/або ПРРО не зареєстровані (відсутні) за адресою магазина.

Позивач вказане порушення заперечує, оскільки за адресою магазина зареєстрований ПРРО, що підтверджується поданою позивачем заявою про перереєстрацію ПРРО, квитанцією від 18.09.2024 про прийняття такої заяви, та виданий чеком з фіскальним номером .

Відповідач та третя особа вказували, що чек № 275446 на купівлю товару (зовнішній акумулятор) на загальну суму 999,00 грн має QR-код, який є обов`язковим реквізитом не сканується жодним засобом сканування документів, що у розумінні норм діючого законодавства, не дозволяє вважати його «фіскальним». Позивач не пройшов всі стадії перереєстрації РРО за новою господарською одиницею, не звертався до податкової стосовно статусу його заяви, можливої відмови.

Оцінюючи такі доводи сторін, суд враховує, що Порядок реєстрації, ведення реєстру та застосування програмних реєстраторів розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23 червня 2020 року № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 07 липня 2020 р. за № 635/34918 (далі - Порядок № 317), визначає порядок реєстрації та ведення реєстру ПРРО.

Так, пунктом 2 Порядку № 317 визначено, що під час реєстрації кожному ПРРО фіскальним сервером автоматично формується та присвоюється фіскальний номер.

Фіскальний номер ПРРО становить унікальний числовий порядковий номер реєстраційного запису в Реєстрі, відповідно до алгоритму його формування.

Фіскальний номер ПРРО не змінюється у разі перереєстрації ПРРО, внесенні змін у дані про ПРРО і зберігається за ПРРО до дати скасування його реєстрації.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 317 фіскальним сервером здійснюється автоматизована обробка Заяви, за результатами якої ПРРО реєструється або формується відмова в реєстрації ПРРО. Про результати обробки Заяви суб`єкту господарювання надається або направляється інформація засобами Електронного кабінету або засобами телекомунікацій:

у день отримання Заяви, якщо Заява надійшла не пізніше 16.00 робочого (операційного дня);

не пізніше наступного робочого дня, якщо Заява надійшла після 16.00 робочого (операційного дня).

Така інформація направляється у вигляді квитанції, що є електронним повідомленням, яке формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами ідентифікації, обробки електронного документа (далі - квитанція).

У разі відсутності підстав для відмови у реєстрації ПРРО реєструється шляхом присвоєння програмним забезпеченням фіскального сервера фіскального номера ПРРО із внесенням даних до Реєстру.

Датою реєстрації ПРРО є дата формування фіскального номера ПРРО.

Про реєстрацію ПРРО суб`єкту господарювання направляється інформація у квитанції із зазначенням присвоєного під час реєстрації фіскального номера ПРРО.

Згідно з пунктами 8, 10 Порядку № 317 перереєстрація ПРРО здійснюється у разі зміни найменування (прізвища, імені, по батькові (за наявності)) або податкового номера суб`єкта господарювання (без державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця), найменування або адреси господарської одиниці, де використовується ПРРО. Для перереєстрації подається Заява з позначкою «Перереєстрація».

Перереєстрація та внесення змін у дані про ПРРО здійснюється у порядку та строки, встановлені для реєстрації.

Враховуючи вищенаведені положення Порядку №317, судом встановлено, що позивачем подано 18.09.2024 про перереєстрацію ПРРО за новою адресою: м. Київ, вулиця Олександра Мишуги, 4, за результатами якої позивачем отримана квитанція №1.

Таким чином, з урахуванням вказаного станом на початок проведення фактичної перевірки (28.09.2024) ПРРО був зареєстрований за новою адресою: м. Київ, вулиця Олександра Мишуги, 4.

Доводи відповідача та третьої особи про подання позивачем заяви тільки в день початку перевірки 18.09.2024, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки перевірка, що є спірною у цій справі розпочата 28.09.2024.

Відповідач вказуючи на необхідність отримання позивачем нового реєстраційного посвідчення про перереєстрацію РРО посилається на положення наказу Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року № 547 «Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016 року за № 918/29048.

При цьому, не є спірним, що позивачем використовується саме ПРРО, а не РРО та відповідно перереєстрація та внесення змін у дані про ПРРО здійснюється у порядку та строки встановлені Порядком №317.

Крім того, висновки контролюючого органу, що чек № 275446 на купівлю товару (зовнішній акумулятор) на загальну суму 999,00 грн має QR-код, який є обов`язковим реквізитом не сканується жодним засобом сканування документів, та у розумінні норм діючого законодавства, не дозволяє вважати його «фіскальним», спростовуються матеріалами справи та наступним.

Так, чек виданий на купівлю товару (зовнішній акумулятор) на загальну суму 999,00 грн містить фіскальний номер чека , № ПРРО , QR-код, який сканується, чек оприлюднений та доступний до перевірки на сайті Державної податкової служби за посиланням https://cabinet.tax.gov.ua/cashregs/check.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач здійснив підтвердження проведеної розрахункової операції на виконання вимог п. 1 - 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, відтак притягнення позивача до відповідальності за порушення пунктів 1 - 2 статті 3 Закону №265/95-ВР є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд вказує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив правомірність застосування штрафних санкцій до позивача, оскільки необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання вищезазначених наслідків є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.10.2024 №9 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1639,50 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.10.2024 №9.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1639,50 грн (одна тисяча шістсот тридцять дев`ять гривень п`ятдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107; ),

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві (вул.Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Повне судове рішення складено 29.09.2025.

Суддя Б.В. Богатинський