Справа № 520/19589/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року Справа № 520/19589/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Харкові в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.06.2025 № 29 про відмову в перерахунку пенсії із врахуванням періоду роботи, ОСОБА_1 (вимога-1);

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 02.06.2024 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.04.1993 по 01.02.1994, з 01.03.2022 по 31.07.2022 (вимога-2);

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 02.06.2024 здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії із врахуванням періодів роботи з 01.04.1993 по 01.02.1994, з 01.03.2022 по 31.07.2022 (вимога-3);

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 29 від 16.06.2025, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із урахуванням абз.3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (вимога-4);

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням абз.3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключивши з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року додатковою оптимізацією (івимога-5);

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ Харківської області та з 02.06.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). Ознайомившись із електронною пенсійною справою, позивач подала дві заяви через веб-порталі Пенсійного фонду України: - 09.06.2025 про перерахунок пенсії з виключенням невигідних місяців (01.07.2000 01.01.2005) шляхом додаткової оптимізації. ГУ ПФУ Кіровоградської області відмовило у перерахунку (рішення №29 від 16.06.2025); - 11.06.2025 про зарахування до страхового стажу періодів роботи: 01.04.1993 01.02.1994 та 01.03.2022 31.07.2022. ГУ ПФУ Львівської області також відмовило (рішення від 19.06.2024), посилаючись на формальні недоліки в трудовій книжці та відсутність сплати внесків. Позивач вважає зазначені недоліки формальними і не можуть бути підставою для неврахування періодів роботи до страхового стажу. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач головне управління ПФУ в Кіровоградській області у відзиві заперечує позов, посилаючись на відсутність підстав для додаткової оптимізації, оскільки заробітна плата за період з 01.07.2000 по 31.08.2002 не включена до розрахунку, та відсутність довідки про заробітну плату. Просить залучити головне управління ПФУ в Харківській області як третю особу. Просить у позові відмовити.

Відповідач головне управління ПФУ у Львівській області у відзиві заперечує позов, посилаючись на порушення в трудовій книжці та відсутність сплати внесків, що унеможливлює зарахування періодів до стажу відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 28.07.2025 позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, які, у подальшому, позивачем усунені.

Ухвалою суду від 08.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не прибули. До суду представниками сторін подано заяви про проведення розгляду справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2025 суд постановив про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 02.06.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Після ознайомлення з електронною пенсійною справою на веб-порталі Пенсійного фонду України (далі ПФУ), позивач подала заяви про перерахунок пенсії: 09.06.2025 про перерахунок з урахуванням додаткової оптимізації за період з 01.07.2000 по 01.01.2005; 11.06.2025 про зарахування періодів роботи з 01.04.1993 по 01.02.1994 та з 01.03.2022 по 31.07.2022.

Заява від 09.06.2025 розглянута головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області, яке рішенням від 16.06.2025 № 29 відмовило в перерахунку.

Заява від 11.06.2025 розглянута головним управлінням ПФУ у Львівській області, яке рішенням від 19.06.2025 № 29 відмовило в перерахунку, посилаючись на порушення в трудовій книжці (помилка в даті звільнення) та відсутність сплати страхових внесків за період з 01.03.2022 по 31.07.2022.

Позивач вважає такі рішення пенсійних органів протиправними, у зв`язку із чим звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Щодо позивних вимог-1-3 суд прийшов наступного з огляду на таке.

Умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), які є чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом №1788-XII.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Приписами абз.1 п.3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд установив, в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.11.1981 (далі трудова книжка) зазначено, шо:

- 01.04.1993 прийнята на посаду головного бухгалтера, фірма Санмар ПВТ ЛТД (запис 8 трудової книжки);

- 01.02.1994 звільнена за своїм бажанням (запис 9 трудової книжки).

Як, вбачається із трудової книжки, посадова особа відділу кадрів при звільненні (запис 9) не правильно внесла рік про звільнення. Однак, запис по звільнення (запис 9) засвідчений підписом посадової особи та печаткою.

Відповідач відмовив у зарахуванні через помилку в даті наказу (01.02.1993 замість 01.02.1994), посилаючись на порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58.

Дані обставини установлено із копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

Суд повторно відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено №Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Абз. 2 п. 1 розділу І Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників приймаються для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємством, установою або організацією необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 (справа №234/13910/17 ), від 07.03.2018 (справа №233/2084/17).

Відповідно до частини третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за №40/26485, головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином, законодавець не тільки наділив відповідачів правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Орган Пенсійного фонду, відмовляючи у зарахуванні стажу з підстав відсутності додаткових довідок на його підтвердження, жодних дій по самостійному отриманню додаткових документів та перевірки достовірності поданих документів не вчиняв.

Аналогійна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 (справа №127/1849/17).

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позивачем спірні періоди роботи, підтверджено належними, допустимими доказами, а саме записами трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Такий стаж підтверджено іншими доказами наявними у справі, які оцінені судом як кожен окремо так і сукупності. Будь-яких даних щодо визнання недостовірними записів трудової книжки суду не надано, а відтак такі відомості є достатніми для підтвердження роботи позивача.

Суд відмічає, що формальні неточності в трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування стажу, якщо факт роботи підтверджений. Верховний Суд у постанові від 17.07.2018 у справі № 220/989/17 зазначив: «Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки». Аналогічні висновки в постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Уточнююча довідка потрібна лише за відсутності трудової книжки або необхідних записів (постанова Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17). Запис № 9 засвідчено підписом і печаткою, посилання на первинні документи наявне, виправлень немає. Відповідач не спростував достовірність печатки та не провів перевірку відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV.

Отже, період з 01.04.1993 по 01.02.1994 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо періоду з 01.03.2022 по 31.07.2022 відповідач відмовив через відсутність сплати страхових внесків.

Тобто, підставою для неврахування в спірні періоди заробітної плати в повному обсязі стало те, що із заробітної плати не нараховані внески.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині 10 статті 20 Закону №1058-ІV, вказано, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд зазначає, що обов`язок сплати внесків покладено на роботодавця (ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV, ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI).

Несплата внесків роботодавцем не позбавляє працівника права на зарахування стажу (постанова Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 284/289/16-а, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а).

Факт роботи підтверджено трудовою книжкою. Відповідач не провів перевірку та не сприяв позивачу в отриманні відомостей (ст. 101 Закону № 1788-XII, ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

З огляду на викладене суд прийшов передання про те, що період з 01.03.2022 по 31.07.2022 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене суд прийшов переконання про те, що відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці та інших документах позивача для призначення пенсії.

Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача стажу.

Враховуючи наведене вище, а також відсутність суттєвості недоліків в трудовій книжці позивача суд прийшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність у не врахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача у зв`язку із недоліками зроблених у записах трудової книжки, а відтак таку суд визнає протиправною.

З огляду на вищевикладене та задля ефективного захисту прав, та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд визнає протиправним та скасовує рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії.

Щодо позовних вимог-2-3 про зобов`язання до вчинення дій, суд прийшов наступного.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача про перерахунок пенсії від 11.06.2025 була розглянута головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області та саме зазначеним органом прийнято оскаржуване рішення та не зараховано стаж позивача, а відтак суд зазначає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2025 про перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи, а саме: з 01.04.1993 до 01.02.1994, з 01.03.2022 до 31.07.2022, з урахуванням висновків суду.

Стосовно частини позовних вимог-2-3 про зарахування та перерахунок здійснити з 02.06.2025, суд прийшов висновку про те, що оскільки відповідачем не приймалось рішення про перерахунок пенсії позивача з урахування зарахованими до страхового стажу періоду роботи, а тому право позивача на перерахунок пенсії з визначеної позивачем дати не є порушеним та заявлено на майбутнє, а відтак, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд приходить висновку про відмову у задоволені таких позовних вимог.

Щодо позовних вимог-4 та -5 суд прийшов наступного з огляду на таке.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV за вибором особи виключаються періоди до 60 місяців страхового стажу, але не більше 10% тривалості стажу.

Відповідач відмовив, посилаючись на відсутність заробітної плати за частину періоду та відсутність довідки (рішенням про відмову від 16.06.2025 № 29).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Іншими словами, якщо у своїй заяві про перерахунок призначеної пенсії позивач вказує на необхідність врахування, окрім стажу, набутого ним при призначенні пенсії, зарплати (доходу) за періоди страхового стажу, що зазначені в ст. 40 цього Закону, то і орган ПФУ зобов`язаний змінити періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні, з урахуванням "механізму оптимізації", невигідних місяців (коефіцієнтів), та додатково виключених періодів стаже, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 40 Закону №1058.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач наведених положень Закону не врахував і самостійно змінив періоди страхового стажу, з яких обчислювалась заробітна плата при призначенні пенсії, що призвело до зменшення коефіцієнту заробітної плати, а відтак це вилинуло на зменшення розміру пенсії в цілому.

Закон № 1058 не наділяє орган ПФУ правом самостійно змінювати періоди страхового стажу для обчислення розміру пенсії при її призначенні, якщо заявник вказує на це.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що при перерахунку пенсії позивача, періоди нарахування заробітку для визначення розміру пенсії повинен бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією. Попри те, відповідач здійснив розрахунок призначеної пенсії без врахування усіх матеріалів моєї пенсійної справи, внаслідок чого зробив розрахунок пенсії позивача, включивши невигідні для пенсіонера страхові періоди, чим порушив права та охоронювані законом інтереси.

Відповідач не обґрунтував, чому оптимізація неможлива, та не врахував дані реєстру застрахованих осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 №160/1052/19 чинне законодавство не наділяє орган ПФУ правом самостійно змінювати періоди страхового стажу для обчислення розміру пенсії при останньому перерахунку.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов переконання про те, що рішення ГУ ПФ України у кіровоградській області від 16.06.2025 № 29 необхідно визнати протиправними, а відтак таке підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги-5 про зобов`язання до вчинення дій, суд прийшов наступного.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача про перерахунок пенсії від 09.06.2025 була розглянута головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та саме зазначеним органом прийнято оскаржуване рішення, а відтак суд зазначає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 09.06.2025 із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключивши з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року додатковою оптимізацією, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань стягнути судовий збір по 968,96 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.06.2025 № 29 про відмову в перерахунку пенсії із врахуванням періоду роботи, ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2024 про перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи, а саме: з 01.04.1993 до 01.02.1994, з 01.03.2022 до 31.07.2022, з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 29 від 16.06.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключивши з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року додатковою оптимізацією.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 986,96 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 986,96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, місцезнаходження місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок № 7-А, ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, місцезнаходження місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок № 10, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 30.09.2025.

Суддя М. І. Садова