Справа № 280/6418/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Справа № 280/6418/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.05.2025 №93 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком з 04.04.2025 періоди роботи в колгоспі «Правда» з 20.11.1983 по 30.04.1984; з 05.11.1985 по 25.11.1987 в колгоспі ім.Дзержинського; з 25.10.1984 по 25.04.1985 в колгоспі «Мир»; з 01.02.1988 по 01.09.1992 в колгоспі «Енгельса»; та з 02.08.1992 в колгоспі ім.Дзержинського;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 04.04.2025 позивачці.

Ухвалою суду від 29.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу спірних періодів роботи. Позивачка зазначає, що нею надано усі наявні документи, які підтверджують періоди роботи в колгоспі «Правда» з 20.11.1983 по 30.04.1984; з 05.11.1985 по 25.11.1987 в колгоспі ім.Дзержинського; з 25.10.1984 по 25.04.1985 в колгоспі «Мир»; з 01.02.1988 по 01.09.1992 в колгоспі «Енгельса»; та з 02.08.1992 в колгоспі ім.Дзержинського. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 10 місяців 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. Також, відповідач вказував на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу спірних періодів, оскільки в трудовій книжці не зазначено встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, а також міститься не правильне написання ПІБ позивачки в архівних довідках. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачка не має необхідної кількості стажу для призначення пенсії. При цьому, представник третьої особи зазначає, що позивач не має права на зарахування до страхового стажу спірних періодів, оскільки такі не підтверджуються документально, а надані позивачкою довідки містять неточності та помилки. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 23.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 01.05.2025 №93, яке прийнято за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у 32 роки.

Також, у вказаному рішення зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспах згідно з трудовою книжкою колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 :

з 20.11.1983 по 30.04.1984 (колгосп «Правда»), оскільки в трудовій книжці не зазначено встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, як передбачено Основними положеннями про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 р. № 310 «Про трудові книжки колгоспників», з 05.11.1985 по 25.11.1987 (колгосп ім. Дзержинського), оскільки в довідці від 18.02.2025 р. №05-07/Л-161 ім`я та по батькові позивачки зазначено неповністю, інформація про кількість відпрацьованих вихододнів відсутня;

з 25.10.1984 по 25.04.1985 (колгосп «Мир»), оскільки в архівній довідці від 29.01.2025 №01-14/Л-6-1 відсутнє по батькові позивачки (зазначено ОСОБА_2 );

з 01.02.1988 по 01.09.1992 ( колгосп «Енгельса»), оскільки в архівній довідці від 29.01.2025 №01-14/Л-6-1 прізвище позивачки російською мовою за 1988 рік зазначене як « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним, згідно з якими російською мовою прізвище позивачки зазначається як « ОСОБА_4 », а також за період роботи за 1989 -1991 р.р. по батькові позивачки зазначено зі скороченням як « ОСОБА_5 »;

з 02.08.1992 (колгосп ім. Дзержинського), оскільки в трудовій книжці не зазначено встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, в довідці від 18.02.2025 р. №05-07/Л-161 ім`я та по батькові зазначено неповністю, кількість відпрацьованих вихододнів відсутня, період роботи зараховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та роботу в КСП з 10.02.2000 згідно довідки щодо перейменування від 18.02.2025 р. №05-07/Л-161.

Позивачка, не погодившись з не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу та відмовою у призначенні пенсії, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відмовляючи позивачці у призначенні пенсії відповідач вказав на те, що мінімально необхідна кількість страхового стажу складає 32 роки, а страховий стаж позивачки становить 30 років 10 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника у повному обсязі є невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин.

Судом встановлено, що відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивачки період з 20.11.1983 по 30.04.1984 (колгосп «Правда»), оскільки в трудовій книжці не зазначено встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, як передбачено Основними положеннями про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників».

Стосовно періоду трудової діяльності з 20.11.1983 по 30.04.1984 (колгосп «Правда»), суд зазначає, що у трудовій книжці колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 міститься інформація про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі, а також про трудовий мінімум виконаний позивачкою, а саме у 1983 році мінімум встановлено - 27, виконаний 250; у 1984 році мінімум встановлено 84, виконаний 250 (а.с.74 зворот).

За таких обставин, період трудової діяльності з 20.11.1983 по 30.04.1984 (колгосп «Правда») має бути зарахований до страхового стажу позивачки.

Також, судом встановлено, що позивачці не зараховано до страхового стажу період діяльності з 25.10.1984 по 25.04.1985 (колгосп «Мир»), оскільки в архівній довідці від 29.01.2025 № 01-14/Л-6-1 відсутнє по батькові позивачки (зазначено ОСОБА_2 ).

Разом з тим, суд вважає таку позицію відповідача помилковою та зазначає, що у трудовій книжці колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 міститься інформація про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі «Мир», а саме: у 1984 році встановлено трудовий мінімум 45, фактично виконаний 10, у 1985 83, фактично виконаний 101.

Зазначена інформація щодо виконання позивачем мінімуму трудової участі міститься також у архівній довідці від 29.01.2025 №01-14/Л-6-1, яка мала бути врахована відповідачем разом із відомостями трудової книжки колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 .

Враховуюче викладене, позивачка має право на зарахування до страхового стажу періоду з 25.10.1984 по 25.04.1985 (колгосп «Мир»).

Щодо періоду трудової діяльності з 05.11.1985 по 25.11.1987 (колгосп ім.Дзержинського), суд зазначає таке.

Так, позивачці відмовлено у зарахуванні до страхового стражу зазначеного періоду з посиланням на те, що в довідці від 18.02.2025 №05-07/Л-161 ім`я та по батькові позивачки зазначено неповністю, інформація про кількість відпрацьованих вихододнів відсутня.

Суд зазначає, що трудова книжка колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 по колгоспу ім. Дзержинського не містить інформацію про встановлений трудовий мінімум у товаристві за 1985 та 1986 роки.

Уточнюючи довідки по колгоспу ім. Дзержинського, які б підтверджували встановлений трудовий мінімум у колгоспі ім. Дзержинського за 1985 та 1986 роки, а також його виконання позивачкою в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 05.11.1985 по 31.12.1986, оскільки такий період не підтверджено документально.

Водночас, судом встановлено, що до страхового стражу позивачки зараховано період з 25.04.1986 по 24.04.1989, як період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.66).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу по колгоспу ім. Дзержинського періоду роботи з 01.01.1987 по 25.11.1987, оскільки такий період враховано до страхового стражу позивачки.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду з 01.02.1988 по 01.09.1992 (колгосп «Енгельса»), оскільки в архівній довідці від 29.01.2025 №01-14/Л-6-1 прізвище позивачки російською мовою за 1988 рік зазначене як « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним, згідно з якими російською мовою прізвище позивачки зазначається як « ОСОБА_4 », а також за період роботи за 1989 -1991 р.р. по батькові позивачки зазначено зі скороченням як « ОСОБА_5 », суд зазначає таке.

Так, відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 встановлено, що у колгоспі «Енгельса» у 1988 році встановлено трудовий мінімум у розмірі 255, фактично виконано 257; у 1989 році 255, фактично виконаний 275;

Також, у трудовій книжці зазначено про те, що у період з 05.08.1989 по 05.10.1992 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею три річного віку.

Отже, період трудової діяльності з 01.02.1988 по 04.10.1989 має бути зарахований до страхового стражу позивачки на підставі відомостей з трудової книжки колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 .

В іншій частині з 05.10.1989 підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стражу спірний період відсутні, оскільки наданими відомостями підтверджується зарахування до страхового стажу період з 05.10.1989 по 04.10.1992, як період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.66).

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду з 02.08.1992 (колгосп ім. Дзержинського), оскільки в трудовій книжці не зазначено встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, в довідці від 18.02.2025 №05-07/Л-161 ім`я та по батькові зазначено неповністю, кількість відпрацьованих вихододнів відсутня, суд зазначає наступне.

По-перше, з рішення про відмову в призначенні пенсії встановлено, що позивачці період роботи у колгоспі ім. Дзержинського зараховано до страхового стажу з 10.02.2000 згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, з розрахунку страхового стажу позивачки (а.с.66) встановлено, що до її страхового стажу зараховано також період з 01.01.1998 по 29.01.2000.

За таких обставин, спірним між сторонами щодо страхового стажу по колгоспу ім. Дзержинського є період діяльності з 02.08.1992 по 31.12.1997.

Суд зазначає, що за 1992 рік матеріали справи не містять відомостей про встановлений трудовий мінімум у колгоспі ім. Дзержинського, а також його виконання позивачкою, у зв`язку з чим такий період не підлягає зарахуванню до її страхового стражу.

Водночас, у трудовій книжці колгоспника від 29.05.1984 НОМЕР_1 , міститься інформація про інші періоди трудової діяльності, а саме: у 1993 році трудовий мінімум становив 230, фактично виконано 303; у 1994 230, фактично виконано 297; у 1995 230, фактично виконано 257; у 1996 240, фактично виконано 269; у 1997 230, фактично виконано 284; у 1998 230, фактично виконано 277; у 1999 230, фактично виконано 267; у 2000 230, фактично виконано 300; у 2001 році 230, фактично виконано 282; у 2022 році 220, фактично виконано 227.

За таких обставин, позивачка має право на зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності у колгоспі ім. Дзержинського з 01.01.1993 по 31.12.1997, на підставі відомостей з трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачці протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки з урахуванням спірного стажу, який має бути врахований органом ПФУ, позивачка має достатньо стажу для призначення пенсії.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до положень статті 45 Закону №1058, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а тому позивачка має право на призначення пенсії з 05.04.2025, а не з 04.04.2025.

Також, є необґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача проводити виплату пенсії, оскільки відповідачу було делеговано виключно питання про призначення пенсії, її виплата має здійснюватися органом ПФУ за місцем проживання пенсіонера, у даному випадку ГУ ПФУ в Запорізькій області, після отримання матеріалів пенсійної справи від відповідача.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, 34, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.05.2025 №93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.11.1983 по 30.04.1984 (колгосп «Правда»), з 25.10.1984 по 25.04.1985 (колгосп «Мир»), з 01.02.1988 по 04.10.1989 (колгосп «Енгельса»), з 01.01.1993 по 31.12.1997 (колгосп ім. Дзержинського), а також призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.04.2025.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова