Справа № 640/5258/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/5258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 від 01.07.2019 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.10.2012 року між іноземною фірмою «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» (Пакистан) (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (як покупцем) було укладено Контракт №1012/12, за умовами якого продавець продає, а покупець купує тканину власного виробництва: полікотон 52/48 (р/с 52:48%).

На виконання умов зазначеного Контракту, іноземна фірма «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» поставила позивачу партію товару, а саме тканину полікотон.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 19.06.2019 року підприємство подало до Київської митниці митну декларацію №UА125110/2019/411366, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним кодексом України.

Проте, відповідачем було необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 від 01.07.2019 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача та вважаючи його протиправним і необґрунтованим, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2020 року у справі №640/5258/20 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, адміністративну справу №640/5258/20 було направлено для подальшого розгляду до Одеського окружного адміністративного суду та надійшло до суду 26.03.2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, адміністративна справа №640/5258/20 була передана судді Білостоцькому О.В.

Ухвалою суду адміністративну справу №640/5258/20 було прийнято до розгляду та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Під час розгляду справи від Київської митниці Держмитслужби (а.с. 73-81) надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано додаткових документів, які б усунули виявлені розбіжності та спростували сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.

З огляду на зазначене митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 від 01.07.2019 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом.

Таким чином відповідач вважає, що Київська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Ухвалою суду від 25.04.2025 року було замінено відповідача у справі №640/5258/20 з Київської митниці Держмитслужби України () на її правонаступника Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (далі підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за наступним кодом юридичної особи 35892372.

Одним з видів економічної діяльності підприємства є (КВЕД 46.41) Оптова торгівля текстильними товарами.

12.10.2012 року між іноземною фірмою «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» (Пакистан) (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (як покупцем) (далі сторони) було укладено Контракт №1012/12 (далі Контракт), за п.1 якого продавець продає, а покупець купує тканину власного виробництва: полікотон 52/48 (р/с 52:48%). Найменування товару, вартість товару, кількість товару може змінюватись відповідно до додатків, які є невід`ємною частиною Контракту (а.с. 23-24).

Відповідно до п.2 Контракту товар відвантажується морським контейнером на умовах FOB Карачі (Пакистан).

За п.3 Контракту ціна товару включає вартість товару, пакування, маркування та доставки. Оплата виконується протягом 30 днів з дня оформлення інвойсу.

Відповідно до п.4 Контракту оплата за кожну партію товару буде виконуватися шляхом оплати по факту поставки протягом 25 календарних днів з дня оформлення коносаменту.

Згідно Додаткової угоди №1012/12/10 від 29.12.2017 року до Контракту №1012/12 було викладено пункт 10 наступним чином: «Строк дії Контракту спливає 31.12.2019 року».

Відповідно до Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, пункти 1-4 були викладені у наступній редакції:

«За п.1 Контракту продавець поставить, а покупець отримує наступну тканину виробництва Пакистну (далі товар): а) тканина набивна полікотон (52% поліестер та 48% бавовна), сток, 76х68/30х30, шириною 220 см, в кількості 16 838 кг, 62 745 пог.м, по ціні 3,50 дол. США за 1 кг.

За п.2 Контракту товар відвантажується морським контейнером на умовах CFR Одеса, Україна.

За п.3.1 Контракту загальна вартість товару по інвойсу №КВТ-786/454/19, який виставить до оплати продавець відповідно до Додаткової угоди, складає 58 933,00 дол. США.

За п.3.2 Контракту ціна товару, вказана в п.3.1 Додаткової угоди, враховуючи приписи п.2.1, включає також у себе вартість товару, його пакування, маркування та доставки.

За п.4 Контракту оплата виконується покупцем протягом 90 календарних днів після постачання товару на склад покупця.».

На виконання вимог Контракту №1012/12 та Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року, продавцем було оформлено інвойс №КВТ-786/454/19 від 12.04.2019 року на поставку наступного товару полікотон 52%/48% (тканина), кількістю 16 838 кг, 62 745 пог.м, вартістю 58 933,00 дол. США, умови поставки CFR Одеса.

На виконання умов Контракту, на адресу підприємства іноземною фірмою «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» було поставлено партію товару, а саме тканину полікотон.

22.05.2019 року підприємство з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію №UА125000/2019/925953.

23.05.2019 року Одеська митниця ДФС провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА500030/2019/2480, в якому зазначено, що в оглянутих місцях (повне вивантажування товару не проводилось) вантаж відповідає заявленому у ТСД (декларації).

З метою митного оформлення імпортованого товару, 19.06.2019 року підприємство подало вже до Київської митниці ДФС митну декларацію №UА125110/2019/411366, в якій у графі 42 митної декларації визначив вартість товару за основним методом (за ціною договору (контракту)), у розмірі 58 933,00 дол. США.

При цьому, позивачем разом із митною декларацією будо надано наступні документи (а.с. 48):

- пакувальний лист від 12.04.2019 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 12.04.2019 року;

- коносамент від 15.04.2019 року;

- автотранспортна накладна від 23.05.2019 року;

- декларація про походження товару від 12.04.2019 року;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 14.03.2019 року;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 15.04.2019 року;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 07.06.2019 року;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.05.2019 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 12.04.2019 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 29.12.2017 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 26.03.2018 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 06.12.2016 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 11.04.2019 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12.10.2012 року;

- весовая від 22.05.2019 року;

- доручення від 03.07.2018 року;

- акт про взяття проб (зразків) товарів від 23.05.2019 року.

Під час здійснення Київською митницею ДФС правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу підприємства, та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №UА125110/2019/411366 від 19.06.2019 року, контролюючим органом було встановлено, що у поданих документах, на думку контролюючого органу, містяться розбіжності, а також надані підприємством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) в інвойсі від 12.04.2019 року №KВT-786/452/19 не вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Лист №19ОUTUA-167 з перекладом на укр. мову не має інформації, що дані подані в цьому листі є прайс-листом. Переклад завірено всупереч пункту 2.5 наказу Мінфіна від 30.05.2012 року №631 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за №1360/21672). Прайс-лист б/н від 12.04.2019, так і не надіслано. Крім того, за результатами проведення митного огляду (акт митного огляду від 23.05.2019 №UA500030/2019/2480) не підтверджено, що товар є стоковим;

2) відповідно до п.5 Контракту №1012/12 від 12.10.2012 року передбачено наявність зокрема специфікації на поставку товарів, сертифікату якості та сертифікату походження, які до митного оформлення не надані;

3) встановлено, що п.4 Контракту від 12.10.2012 №1012/12 передбачає оплату за товар протягом 25 календарних днів з дати оформлення коносаменту. Коносамент №MEDUPK292902 складено від 15.04.2019;

4) у п.4 додатку від 11.04.2019 №373 оплата здійснюється протягом 90 календарних днів після поставки товару на склад Покупця. При цьому не передбачено яким чином здійснюється початок строку оплати за товар;

5) згідно п. 3.1 додатку від 11.04.2019 №373 до зовнішньоекономічного договору №1012/12 від 12.10.2012 вказано, що оплата у розмірі 58 933 дол. США здійснюється на підставі інвойсу №КВT-786/454/19, однак дана додаткова угода була раніше підписана (11.04.2019 року), ніж виданий інвойс №КВТ-786/454/19 (12.04.2019), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів;

6) наданий лист від продавця від 26.06.2019 №19ОUTUA-167 про те, що товар є стоковим неможливо вважати прайс-листом, оскільки він містить адресний характер відносно підприємства та не відповідає вимогам загальноприйнятого виду прайс - листа.

7) відповідно до Закону України від 01.01.2000 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Бухгалтерські документи повинні бути складені у спосіб, сумісний із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку. При цьому в наданих видаткових накладних не зазначено таку якісну та фізичну характеристику як «сток», що ставить під сумнів дані, зазначені в МД та товаросупровідних документах. У наданих податкових та видаткових накладних відсутні відомості, щодо країни виробництва та якості товару (така характеристика як «сток»), що не дає змоги співставити з партією товару, що оцінюється.

В противагу вищезазначеному підприємством направлявся лист щодо виявлених, на думку митного органу, розбіжностей.

У той же час, 01.07.2019 року Київською митницею ДФС було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 (а.с. 46), в якому зазначено, що джерело інформації, яким користувався при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару є митна декларація 28.03.2019 року №UA100110/2019/168944, де заявлено суму 0,4584 дол. США за кг.

Враховуючи зазначене, за результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод.

Додатково у рішенні митним органом зазначено, що підприємством не надано усіх документів, згідно з переліком у ч.2 ст.53 МК України, а тому розбіжності у заявленій митній вартості товару не спростовано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, вважаючи його необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).

Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у випадках, визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів.

Водночас відповідач застосував шостий (другорядний) метод резервний, за допомогою якого джерелом для коригування митної вартості слугував, на думку суду, аналіз баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор-2006», зокрема, митна декларація 28.03.2019 року №UA100110/2019/168944.

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС та АСМО «Інспектор-2006», мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (згідно постанов від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України (крім номеру митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів), не містить жодних належних обґрунтувань митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням резервного методу.

З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень посилався на те, що в інвойсі від 12.04.2019 року №KВT-786/452/19 не вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Лист №19ОUTUA-167 не має інформації, що дані подані в цьому листі є прайс-листом. Крім того, за результатами проведення митного огляду (акт митного огляду від 23.05.2019 №UA500030/2019/2480) не підтверджено, що товар є стоковим.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, згідно п.1 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, продавець поставить, а покупець отримує наступну тканину виробництва Пакистану (далі товар): а) тканина набивна полікотон (52% поліестер та 48% бавовна), сток.

За п.3.1 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12 загальна вартість товару по інвойсу №КВТ-786/454/19, який виставить до оплати продавець відповідно до Додаткової угоди, складає 58 933,00 дол. США.

На виконання вимог Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, було оформлено інвойс №КВТ-786/454/19 від 12.04.2019 року на поставку наступного товару полікотон 52%/48% (тканина) вартістю 58 933,00 дол. США, але в інвойсі окремо не зазначено, що такий товар є стоковим.

Водночас, відомості про товар та умови його поставки у вищевказаному інвойсі №КВТ-786/454/19 від 12.04.2019 року повністю збігаються із приписами Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, оскільки вказаний інвойс оформлювався на виконання Додаткової угоди. На думку суду це свідчить про те, що факт незазначення в інвойсі такої характеристики товару як «сток» не вплинуло на зміну його митної вартості, оскільки така ціна вже була зазначена у Додатковій угоді №373 від 11.04.2019 року, із окремим зазначенням того, що товар є стоковим.

Крім того, у листі продавця №19ОUTUA-167 від 26.06.2019 року, який надавався до митного органу (у 2-х екземплярах - на англійській та українській мовах), зазначено, що іноземна компанія «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» підтверджує, що імпортований товар є стоковим товаром, який залишився (непродана тканина) від пошиття нових колекцій та від залишків регулярних тканин, які компанія не встигла продати від кінця сезону.

У вказаному листі також зазначені ціни на продукцію компанії «Dawood Exports (Pvt) Ltd.» за період квітня 2019 року.

За час розгляду справи стороною відповідача не було надано належних обґрунтувань з приводу того, як факт незазначення в інвойсі №КВТ-786/454/19 від 12.04.2019 року того, що імпортований товар є стоковим, фактично вплинуло на його митну вартість, враховуючи відомості, наявні у Додатковій угоді №373 від 11.04.2019 року.

Враховуючи вищенаведене суд відхиляє зазначене зауваження митного органу, оскільки наданий декларантом до митного оформлення інвойс містить всі необхідність відомості для визначення митної вартості імпортованого товару.

Суд також критично ставиться до посилань митного органу на те, що відповідно до п.5 Контракту №1012/12 від 12.10.2012 року передбачено наявність специфікації на поставку товарів, сертифікату якості та сертифікату походження, які до митного оформлення не надані, оскільки, враховуючи п.3.1 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, основним документом, що містить інформацію про поставку товару, є інвойс №КВТ-786/454/19 від 12.04.2019 року, виставлений в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Жодним пунктом Контракту не передбачено, що специфікація на поставку товару, сертифікат якості та сертифікат походження є документами, що першочергово підтверджують митну вартість товару. Крім того, за час розгляду справи сторона відповідача також не зазначила необхідність коригування митної вартості товару за умови ненадання декларантом специфікації на поставку товару, сертифікату якості та сертифікату походження, враховуючи факт надання основного документу інвойсу.

Суд також не враховує посилань митного органу на той факт, що п.4 Контракту від 12.10.2012 року №1012/12 передбачено оплату за товар протягом 25 календарних днів з дати оформлення коносаменту, а наданий коносамент №MEDUPK292902 складено від 15.04.2019 року, оскільки поставка вищевказаного товару підприємства здійснювалась вже за приписами Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12, де п.4 передбачено оплату протягом 90 календарних днів після постачання товару на склад покупця, замість 25 календарних днів. Матеріалами справи підтверджується, що примірник Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року надавався декларантом до митного органу під час митного оформлення товару.

З цього ж приводу суд критично ставиться до зауважень сторони відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у п.4 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року оплата здійснюється протягом 90 календарних днів після поставки товару на склад покупця, але не передбачено яким чином здійснюється початок строку оплати за товар, оскільки пунктом 4 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12 чітко закріплено, що відлік строк на оплату поставленого товару починається з моменту поставки товару на склад покупця (позивача). Разом з тим, митним органом за час розгляду справи не було зазначено того, як процедура оплати товару в даному випадку могла вплинути на коригування митної вартості товарів, із врахуванням надання декларантом до митного оформлення інвойсу та зовнішньоекономічного договору (контракту) із додатками, які містять в собі всі необхідні відомості про ціну поставленого товару.

Митний орган також посилався на той факт, що згідно п.3.1 Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року до Контракту №1012/12 від 12.10.2012 вказано, що оплата у розмірі 58933 дол. США здійснюється на підставі інвойсу №КВT-786/454/19, однак дана додаткова угода була раніше підписана (11.04.2019 року), ніж виданий інвойс №КВТ-786/454/19 (12.04.2019), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів.

Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил №8 від 03.06.2005 року зазначив, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Суд з цього приводу зазначає, що висновки про недійсність документів можуть прийматися лише акредитованими експертами відповідно до чинного законодавства. Разом з цим, що висновки про сумнівність у наданих декларантом документах не можуть прийматися лише на припущеннях митного органу. Крім того, за час розгляду справи представником відповідача не було надано доказів, що могли підтвердити підробку Додаткової угоди №373 від 11.04.2019 року або інвойсу №КВT-786/454/19. Митним органом не обґрунтовано, яким чином зазначені припущення митного органу впливають на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.

Варто зазначити, що у п.1 первісної редакції Контракту №1012/12 від 12.10.2012 року, до якого були внесені зміни Додатковою угодою №373 від 11.04.2019 року (яка стала передумовою для оформлення інвойсу №КВT-786/454/19), було зазначено, що найменування товару, вартість товару, кількість товару може змінюватись відповідно до Додатків, які є невід`ємною частиною Контракту.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає сумнівності у зазначенні номеру, дати інвойсу та відомостей про товар у Додатковій угоді №373 від 11.04.2019 року, що містила такі відомості за день до оформлення інвойсу №КВТ-786/454/19.

З приводу зауважень митного органу відносного того, що наданий лист від продавця від 26.06.2019 №19ОUTUA-167 неможливо вважати прайс-листом, оскільки він містить адресний характер відносно підприємства та не відповідає вимогам загальноприйнятого виду прайс-листа, суд зазначає наступне.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

При цьому для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій - не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним.

На думку суду, у контексті спірних правовідносин, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів. При цьому, лист від продавця від 26.06.2019 №19ОUTUA-167, що складений у формі прайс-листа, містить необхідну для предмета доказування інформацію (найменування товару, якість товару, одиниці виміру, ціну, виробник, період в якому дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця) і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд також критично ставиться також й до посилання митного органу на те, що в наданих видаткових та податкових накладних не зазначено таку якісну та фізичну характеристику як «сток», відомості, щодо країни виробництва та якості товару, оскільки, як вже було зазначено судом, такі документи як видаткові та податкові накладні, в спірних правовідносинах не є основною документацією, яка надається на підтвердження митної вартості імпортованого товару. Такими документами в даному випадку є виключно Додаткова угода №373 від 11.04.2019 року та інвойс №КВT-786/454/19 від 12.04.2019 року, які надавались декларантом до митного оформлення товарів.

На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 від 01.07.2019 року є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви були додані докази сплати судового збору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15).

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь підприємства суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2 102,00 грн. з Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110051/2 від 01.07.2019 року.

Стягнути з Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до абз. 6 п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ від 13.12.2022 року рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (04073, Україна, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 142, ).

Відповідач Київська митниця, як відокремленого підрозділу Державної митної служби (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Суддя О.В. Білостоцький