Справа № 520/17032/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 р. № 520/17032/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.05.2023 по 17.05.2023 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 року;

2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.05.2023 по 31.12.2023 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум;

3. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.01.2024 по 31.12.2024 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року;

4. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.01.2024 по 31.12.2024 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум;

5. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.01.2025 по 17.05.2025 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 року;

6. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.01.2025 по 17.05.2025 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум;

7. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошової допомоги для оздоровлення, за 2023, 2024 та 2025 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року;

8. зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023, 2024 та 2025 роки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум;

9. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , одноразової грошової винагороди при звільненні у 2025 році із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2023, 2024 та 2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року;

10. зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової винагороди при звільненні у 2025 році ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум;

11. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року;

12. зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум;

13. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року;

14. зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив за період з 01.05.2023 року по 17.05.2025 року включно грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), грошову допомогу на оздоровлення за 2023-2025 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні у 2025 році із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2023, 2024 та 2025 роки, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2025 роки, компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.

Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, посилаючись на відсутність правових підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової винагороди при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. У зв`язку з чим, просив суд позовні вимоги залишити без задоволення. Також, посилався на порушення позивачем строку звернення з даним позовом та відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно приписів ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач у спірному періоді проходив дійсну військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2025 №145.

Під час проходження служби позивач перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Як стверджує позивач, йому не було виплачено в належному розмірі грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.05.2023 по 17.05.2025, із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року.

Відповідно до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) №26/1/3346 від 17.05.2025 вбачається, що розміри посадового окладу та окладу за військовим званням визначено шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2018 року, який згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року №2246-VІІІ становив 1762,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Окрім того, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2025 №145, позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2022-2025 та за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки; грошову допомогу на оздоровлення за 2025; одноразову грошову допомогу при звільненні у 2025 році.

Для обчислення розмірів зазначених допомог та компенсацій застосовано грошове забезпечення з урахуванням посадових окладів та окладів за військовим званням, визначених з урахуванням прожиткового мінімуму встановленого законом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762 грн., замість встановленого відповідними законами станом на 1 січня календарного року.

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Стосовно твердження відповідача про несплату позивачем судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

За матеріалами позовної заяви судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 .

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи в силу положень п.1, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, доводи відповідача про несплату позивачем судового збору є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно доводів представника відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є невиплата позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 у повному розмірі грошового забезпечення за період з 01.05.2023 року по 17.05.2025 року включно.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч.ч.1 та 2 ст.233 КЗпП України у редакції, чинній до 19.07.2022, передбачалося, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України №2352-IX від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП України, і відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.233 КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач був звільнений з військової служби 17.05.2025, грошовий атестат виданий 17.05.2025.

До суду з даним позовом за захистом свого права позивач звернувся лише 27.06.2025, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.

З огляду на викладене, доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 9 Закону України №2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова №704).

Відповідно до пункту 10 Постанови №704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Цією Постановою №704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103).

Згідно з пунктом 6 Постанови №103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Пункт 6 Постанови КМУ №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18.

Тобто, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.

Відтак, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 - виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року - 2481 гривні, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684 гривні, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 гривень, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року - 3028 гривень.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для нарахування грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 (далі - Постанова №481) змінено п. 4 Постанови №704, а саме встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Суд враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі №320/29450/24, було визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 року №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови №704.

Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, пункт 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 року №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови №704 є протиправним й таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вказана правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

За таких обставин, позивач має право на отримання грошового забезпечення в належному розмірі за період з 01.05.2023 по 17.05.2025 із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та відповідно грошової допомоги для оздоровлення, одноразової грошової винагороди при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, які обчислюються із розміру вказаного грошового забезпечення.

Водночас, доказів виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 та за 2024 роки матеріали справи не містять, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, з огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.05.2023 по 31.12.2023 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.05.2023 по 31.12.2023 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.01.2024 по 31.12.2024 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.01.2024 по 31.12.2024 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 01.01.2025 по 17.05.2025 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01.01.2025 по 17.05.2025 року перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , одноразової грошової винагороди при звільненні у 2025 році із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2023, 2024 та 2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової винагороди при звільненні у 2025 році ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року із урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 29.09.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко