Справа № 380/4265/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4265/24 пров. № А/857/33060/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року (головуючий суддя: Крутько О.В., місце ухвалення - м. Львів) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області, 23.02.2024, звернулося до суду з адміністративним позовом в якому просило стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у розмірі 22412,62 грн.

Обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом, яка складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно у загальному розмірі 21 339,16 грн (відповідно до податкового повiдомлення - рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн; податкового повiдомлення - рiшення №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн. (залишок несплаченої суми становить 1 643,57 грн.); податкового повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1 949,65 грн.; податкового повiдомлення - рiшення № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн), а також по земельному податку з фізичних осіб у загальному розмірі 1 073,46 грн. (податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 36,49 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 429,84 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 83,19 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 23,19 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 136,27 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 22.09.2021 на суму 45,10 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 01.09.2023 на суму 236,42 грн; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 23,19 грн.; податкове повiдомлення -рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 59,77 грн).

ОСОБА_1 подав зустрічний позов, у якому згідно заяви про зміну предмету позову від 09.07.2024 (а. с. 117) заявив позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№ 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1643,60 грн;

№ 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7437,94 грн;

№ 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1949,65 грн;

№ 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10308,00 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що він проживає у сільській місцевості, має в приватній власності будівлю кормоцеху загальною площею 343,6 кв. метри та чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер :04:002:0207 площею 0,2199 га; кадастровий номер :07:007:0056 площею 0,9635 га; кадастровий номер :08:002:0122 площею 0,1700 га; кадастровий номер :06:004:0080 площею 1,0400 га. ОСОБА_1 повідомляє, що приміщення кормоцеху в оренду, лізинг, позичку він не надає, використовує безпосередньо у своїй сільськогосподарській діяльності.

ОСОБА_1 зазначає, що будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно пп. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України; стверджує, що нерухомість (кормоцех) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7437,94 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10308,00 грн.

В задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено.

Первісний позов Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: 80613, Львівська обл., Золочівський р-н., с. Лешнів, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 4666,68 грн.

В задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Державного податкової служби у Львівській області (адреса: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: 80613, Львівська обл., Золочівський р-н., с. Лешнів, РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДПС у Львівській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що таке в частині задоволених зустрічних позовних вимог та в частині відмови в задоволенні первісного позову прийняте з порушенням вимог матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що судом залишено поза увагою, що ОСОБА_1 не займається сільськогосподарською діяльністю, не є виробником сільськогосподарської продукції, не є зареєстрований, як суб`єкт господарювання фізична особа підприємець. Сам факт наявності у платника податків земельних ділянок не може бути оцінений як беззаперечний доказ наявності у позивача статусі сільськогосподарського товаровиробника та використання об`єктів нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи та інші докази, які підтверджують факт, що такі будівлі та приміщення, які за своїм прямим призначенням призначені для використання в сільськогосподарській діяльності, приймали участь (прямо чи побічно) у виробництві сільськогосподарської продукції.

Вважає, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень Головне управління ДПС у Львівській області використало визначені ПК України джерела податкової інформації про об`єкти оподаткування податком на майно, діяло в межах повноважень та спосіб, визначені ПК України, тому підстав для скасування цього податкового повідомлення - рішення немає.

ОСОБА_1 , 24.03.2025 подав відзив на апеляційні скарги, у якому просить суд відмовити у їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити, з таких мотивів.

Задовольняючи частково зустрічний та первісний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належна йому на праві власності будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м. за адресою Львівська облю, Бродівський район сільська рада Лешнівська «Господарський двір» урочище, будинок 39 не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу пп. "ж" пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України. За таких обставин, податкові повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн судом визнано протиправними та скасовано. З огляду на скасування податкових повiдомлень-рiшень № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн, первісні позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 суми податкового боргу 17745,94 грн (7437,94+10308,00) задоволенню не підлягають.

Однак, ОСОБА_2 не обґрунтовані підстави для скасування податкових повідомлень-рішень № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн та № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1949,65 грн, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості на об`єкт оподаткування - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33143782 та в цій частині відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Первісний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в сумі 4666, 68 грн. В задоволенні решти первісних вимог відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за громадянином ОСОБА_1 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ;

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33143782, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Також позивачу на праві власності належать земельні ділянки: кадастровий номер :04:002:0207 площею 0,2199 га, кадастровий номер :07:007:0056 площею 0,9635 га, кадастровий номер :08:002:0122 площею 0,1700 га, кадастровий номер :06:004:0080 площею 1,0400 га.

Згідно довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області № 2243/5/13-01-06-12 від 15.02.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 14.02.2024 має податковий борг у розмірі 22 412,62 грн, у тому числі по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 21339,16 грн, по земельному податку з фізичних осіб 1073,46 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 виникла на підставі:

по податку нерухоме майно 21 339,16 грн:

згідно податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн (за будівля кормоцеху);

згідно податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн (за житловий будинок);

згідно податкового повiдомлення-рiшення № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1 949,65 грн (за житловий будинок);

згідно податкового повiдомлення-рiшення № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн (за будівля кормоцеху);

по земельному податку з фізичних осіб 1 073,46 грн:

згідно податкового повiдомлення-рiшення № -1314 вiд 05.08.2022 на суму 36,49 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення № -1314 вiд 05.08.2022 на суму 429,84 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 83,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 23,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 136,27 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 22.09.2021 на суму 45,10 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 01.09.2023 на суму 236,42 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 23,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 59,77 грн.

Головним управлінням ДПС у Львівській області, 29.03.2023 сформована та направлена ОСОБА_1 податкова вимога від 29.03.2023 № 0-1301, згідно якої повідомлено платника про наявність у нього станом на 28.03.2023 податкового боргу в сумі 21956,97 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось з позовом про стягнення з позивача суми податкового боргу, а ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень, не погодившись з визначеним йому боргом з податку на нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно вимог пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як передбачено пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Львівській області сформована та направлена ОСОБА_1 податкова вимога від 29.03.2023 № 0-1301, якою повідомлено платника про наявність у нього, станом на 28.03.2023, податкового боргу в сумі 21956,97 грн. Згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги позивачу нараховано податкове зобов`язання:

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості у розмірі 3593,22 грн;

- з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у розмірі 17745,94 грн та земельного податку з фізичних осіб у розмірі 617,81 грн.

Суму податкового боргу ОСОБА_2 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості визначено на підставі податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 та податкового повiдомлення-рiшення № 1-1314 вiд 05.09.2022.

Суму податкового борг ОСОБА_2 з земельного податку з фізичних осіб визначено на підставі податкових повідомлень-рішень № -1314 вiд 05.08.2022; № -1314 вiд 05.08.2022; № -1314 вiд 05.08.2022; № -1314 вiд 05.08.2022; № 1-1314 вiд 20.04.2023; № 1-1314 вiд 22.09.2021; № 1-1314 вiд 01.09.2023; № 1-1314 вiд 20.04.2023; № 1-1314 вiд 20.04.2023.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості у розмірі 3593,22 грн та податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1073,46 грн. підтверджується матеріалами справи, не спростовується платником податку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що податковий борг з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у розмірі 17745,94 грн нарахований ОСОБА_1 на підставі податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7437,94 грн та згідно податкового повiдомлення-рiшення № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10308,00 грн.

Об`єктом оподаткування за вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями є нежитлова нерухомість, яка належить на праві власності ОСОБА_1 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 - будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Як передбачено пп. 266.3.1 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.5.1 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Вимогами пп. 266.1.1 ст. 266 ПК України установлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Як передбачено пп. 266.7.1 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що закон передбачає й деякі виключення з цього правила.

Так, згідно з підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тож у розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сукупно наступних умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Отже, в межах спірних правовідносин слід встановити чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні чинного законодавства та встановити факт використання ним спірних нежитлових будівель, як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури, в межах сільськогосподарських потреб.

Так, за визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачеих цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 500/2407/18 постанова від 24 лютого 2020 року.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що лише сам по собі факт наявності у власності ОСОБА_1 будівель призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку його, як сільськогосподарського товаровиробника.

Крім цього, необхідно зауважити, що згідно п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, підтвердженням використання об`єктів нерухомості протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності є первинні документи бухгалтерського обліку. Такими первинними документами, серед інших, можуть виступати: акт введення будівлі в експлуатацію; акт введення в експлуатацію основних засобів (обладнання), яке використовується у процесі господарської діяльності; акти приймання-передачі; розрахунки амортизації; товарно-транспортні накладні; касові чеки; накладні; платіжні доручення; внутрішні акти на переміщення сировини/товару тощо.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначеними документами, за умови їх ідентифікації із вказаними будівлями, може підтверджуватися факт ведення господарської діяльності, зокрема сільськогосподарського товаровиробництва.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що такі документи до матеріалів справи не подано.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними доказами не підтверджено, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ), у податкові періоди, за які нараховані податкові зобов`язання, використовувалося ОСОБА_1 безпосередньо для здійснення сільськогосподарського товаровиробництва.

Щодо поданої ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції, довідки Бродівської міської ради № 197/03-01 від 12.03.2025, у якій зазначено, що нежитлове приміщення розміщене на території «Господарський двір» урочище, будинок 39 Лешнівський старостинський округ, використовується у сільськогосподарських цілях для забезпечення сільськогосподарської діяльності, а ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, то суд апеляційної інстанції бере таку до уваги. Оскільки, така довідка не є первинним документом бухгалтерського обліку платника податків, в розумінні Закон України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не може бути належним доказом підтвердження, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, використовувалося ним безпосередньо для здійснення сільськогосподарського товаровиробництва.

Щодо покликання ОСОБА_1 на необхідності застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду в постанові № 500/6132/23 у постанові від 05.02.2025, то суд апеляційної інстанції зазначає, що така не є релевантною до розглядуваної справи, оскільки у справі № 500/6132/23 судами було встановлено, що фізична особа-підприємець наділена статусом сільськогосподарського товаровиробника та використовує належні їй на праві власності нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, тобто обставини цієї справи відрізняються від спірних правовідносин, що виникли у справі № 500/6132/23.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, ОСОБА_1 не подано й матеріалами справи не підтверджено, що він є сільськогосподарським товаровиробником, тобто не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні зустрічного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та податкового повідомлення-рішення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн необхідно відмовити, так як оскаржувані податкові-повідомлення рішення винесені на підставі та в межах повноважень наданих контролюючому органу, а отже є законними.

Оскільки податковими повідомленнями-рішеннями № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн та № 1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1949,65 грн. ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та підстави для скасування таких податкових повідомлень-рішень не обґрунтовані позивачем та не встановлені під час розгляду справи та враховуючи, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено правомірність податкових повідомлень-рішень № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та податкового повідомлення-рішення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн та з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову, необхідно стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 22412,62 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи частково зустрічний позов та частково первинний позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні зустрічного позову та задоволення первинного позову.

Згідно ст. 139 КАС України, правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 380/4265/24 скасувати та прийняти нову постанову.

Первісний позов Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити .

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: 80613, Львівська обл., Золочівський р-н., с. Лешнів, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 22412 грн 62 коп (двадцять дві тисячі чотириста дванадцять гривень шістдесят дві копійки).

У задоволенні зустрічного позову фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін