Справа № 752/6935/25
Суддя: Митрофанова А. О.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/6935/25
Провадження №: 2-а/752/236/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.3 ст.210 КУпАП була винесена без урахування обставин, які свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, позивач зазначив, що він не ухилявся від постановки на військовий облік умисно, а не був включений до відповідного реєстру через незалежні від нього обставини, зумовлені відсутністю документів, втрачених унаслідок бойових дій у місті Донецьку, складним станом здоров`я, підтвердженим довідкою ВЛК, а також змінами в законодавстві щодо цифровізації обліку військовозобов`язаних.

Крім того, наголосив, що добровільно звернувся до ТЦК та СП з метою врегулювання свого статусу, був направлений на проходження ВЛК, за результатами якої визнаний частково придатним, та не отримував повісток або іншим чином не був повідомлений про необхідність постановки на облік. На момент складання постанови органом ТЦК не було витребувано інформації з електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг», що могло б підтвердити відсутність обліку позивача та встановити причини такої ситуації.

Посилаючись на принцип презумпції протиправності рішень суб`єкта владних повноважень та практику ЄСПЛ і Верховного Суду щодо належного урядування, позивач стверджує, що тягар доведення правомірності дій посадових осіб ТЦК покладається саме на відповідача, і останній не довів ані факт умислу, ані наявність об`єктивної можливості позивача своєчасно стати на облік.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2025 року справу передано на розгляд головуючого судді Митрофанової А.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження обставин в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, протоколом №399 від 07 березня 2025 року, складеним старшим лейтенантом ОСОБА_2 - начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , на позивача ОСОБА_1 було оформлено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. У протоколі зазначено, що 07 березня 2025 року о 15 год. 09 хв. він своєчасно не став на військовий облік, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Постановою АД №399 від 11 березня 2025 року, підписаною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 , позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн, із зобов`язанням сплатити його протягом 15 днів із дня вручення постанови.

Довідкою військово-лікарської комісії №2025-0307-1215/2 від 07 березня 2025 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я, логістики, зв`язку тощо. У висновку комісії зазначено низку хронічних захворювань (у т.ч. цукровий діабет ІІ типу, гіпертонічна хвороба, остеохондроз, деформуючий артроз, діабетична нейропатія), що обумовлюють часткову придатність.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В силу ч.1 ст.210 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210 КУпАП визначає відповідальність за порушення, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в тому числі в особливий період.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

18 травня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна дія або бездіяльність.

Згідно зі ст.10 КУпАП умисним адміністративним правопорушенням є таке, коли особа усвідомлює протиправний характер своїх дій (бездіяльності) та бажає чи допускає настання шкідливих наслідків.

Статтею 11 КУпАП встановлено, що правопорушення, вчинене з необережності, передбачає, що особа повинна була й могла передбачити можливі наслідки. Таким чином, наявність вини є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.3 ст.210 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинених в особливий період.

Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно керуватися законодавчими актами, які визначають, зокрема, правила військового обліку.

Судом встановлено, що 11 березня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 була винесена постанова серії АД №399 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 не став своєчасно на військовий облік, тим самим порушив вимоги «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.

Втім, оскаржувана постанова не містить жодних відомостей про конкретний пункт «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, який було порушено позивачем.

Ураховуючи бланкетний характер диспозиції ч.3 ст.210 КУпАП, застосування цієї норми потребує чіткого встановлення, які саме положення Порядку №1487 було порушено. Водночас у постанові АД №399 не зазначено ані категорію обліку, до якої належить позивач (призовник, військовозобов`язаний чи резервіст), ані конкретного порушеного обов`язку. Це унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення та свідчить про формальний підхід при накладенні адміністративного стягнення.

При цьому, зазначаючи, що позивач не став своєчасно на військовий облік, відповідачем не було зазначено, на який військовий облік не став позивач, призовників, військовозобов`язаних чи резервістів та у який саме час.

Окрім того, суд бере до уваги обставини, викладені позивачем, зокрема те, що він втратив документи у зв`язку з окупацією м. Донецька, не був включений до електронного реєстру «Оберіг», не отримував повісток або персональних викликів до ТЦК, а також перебуває у стані здоров`я, який не дозволяє повноцінно виконувати обов`язки в рамках військового обліку. Такі обставини виключають умисну вину та свідчать про відсутність об`єктивної можливості належного виконання приписів Порядку №1487.

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях позивача об`єктивної та суб`єктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, зокрема не встановлено, який саме обов`язок було порушено, до якої категорії обліку належав позивач та коли саме він мав стати на облік, а також з огляду на наявність у позивача хронічних захворювань, що істотно обмежують його фізичний стан, та обставин, які свідчать про відсутність умислу ухилятися від виконання обов`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 139 КАСУ передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд приходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 122, 251, 265-2, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АД №399 від 11 березня 2025 року, винесену тимчасово виконуючою обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 , у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Митрофанова