Справа № 751/1815/25
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/1815/25
Провадження №2-а/751/69/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

секретаря судового засідання Курач В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №203 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 14.02.2025 року та закриття провадження у справі. (а.с.1-7)

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2025 року відносно нього було винесено постанову №203 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КупАП, в якій зазначено, що він не з`явився 13.11.2024 року о 14-00 год за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив аб.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Із зазначеною постановою не погоджується, оскільки вважає, що не допускав порушен6ня вимог діючого законодавства та не скоював адміністративного правопорушення. Вказує, що жодних поштових, електронних повідомлень, телефонних дзвінків, рекомендованої та/або простої кореспонденції, чи виклику про розгляд справи від відповідача не отримував. Вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі необхідно закрити.

13.03.2025 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі за даним позовом у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язано позивача направити співвідповідачу копію адміністративного позову з додатками.

20.03.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач отримав повістку від 04.11.2024 року №970607 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.11.2024 року, але в порушення мобілізаційного законодавства, вимоги повістки не виконав, та не з`явився в зазначений у повістці час, чим порушив абз.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказує, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП підтверджується повісткою №970607 від 04.11.2024 року, конвертом Укрпошти та довідкою про причини повернення, а також протоколом від 10.02.2025 року №203 і трекінгом із сайту Укрпошти, що свідчить про належне підтвердження повідомлення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вважає, що зазначені позивачем аргументи є не суттєвими для вирішення справи по суті та жодним чином не спростовують факт вчинення останнім адміністративного правопорушення та наявність вини в його діях.

21.03.2025 року від позивача на виконання ухвали суду від 13.03.2025 року надійшла заява з повідомлення та доказами про направлення співвідповідачу адміністративного позову з додатками.

31.03.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що з доводами відповідача не погоджується та звертає увагу, що в протоколі №203 від 10.02.2025 року який став підставою винесення оскаржуваної постанови, зазначено, що він порушив абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки не з`явився по повістці №970607 від 04.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , 13.11.2024 року о 14-00 год. Звертиає увагу, що в протоколі зазначено, що він складався 10.02.2025 року о 22 год 43 хв, проте відносно нього в той же день було складено протокол ВВ № 001587 від 10.02.2025 року, в якому зазначено, що він звільнений 10.02.2025 року о 23 год 52 хв та переданий працівнику ТЦК солдату ОСОБА_2 , який розписався в протоколі за його отримання. Протокол складався нібито в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , проте ІНФОРМАЦІЯ_6 знаходиться по за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (повістку якого додано до Протоколу №203), знаходиться по АДРЕСА_3 . Вказує, що з огляду на зазначені у протоколах розбіжності, неможливо встановити де саме складався протокол №203, та яким чином встановлювались порушенням ним вимог Закону. Вважає, що протокол №203 від 10.02.2025 року складено з грубим порушенням процесуального закону, а тому є неналежним і недопустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, звертає увагу, що в спірній постанові №203 зазначено, що він порушив абз.2 ч. 1 ст.22 Закону України Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме обов`язок надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом, а в протоколі який став підставою її винесення зазначено абз.1 ч. 1 ст.22 Закону України Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився за викликом, згідно повістки №970607 від 04.11.2024 року. Наполягає, що повістку від відповідача не отримував, а сам факт її направлення не свідчить про належне його оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

03.04.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП підтверджується протоколом №203 про адміністративне правопорушення від 10.02.2025 року, який складений уповноваженою особою, зі змістом протоколу був ознайомлений, про дату час та місце розгляду був повідомлений, від отримання другого примірника відмовився. Позивачу направлялась повістка №970607 від 04.11.2024 року, на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується конвертом Укрпошти та довідкою про причини повернення. З трекінгу із сайту Укрпошти, вбачається, що представники Укпошти намагалися вручити конверт позивачу, однак зробити цього не вдалося після чого 12.11.2024 року відправлення повернулось відправнику. Крім того, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є належним відповідачем у даній справі оскільки не є юридичною особою, а являється структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 . А тому вважає, що даний позов не може бути задоволений з підстав пред`явлення до неналежного відповідача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, встановив наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України, визначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 14.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_3 була винесена постанова № 203 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, в якій зазначено, що 13.11.2024 року о 14 год 00 хв громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , для визначення призначення в особливий період, уточнення даних (повістка за №970607), чим порушив бз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, . (а.с.9)

Постановою № 203 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Підставою винесення оскаржуваної постанови є протокол №203 про адміністративне правопорушення від 10.02.2025 року, в якому зазначено, що 10.02.2025 року о 22 год 43 хв було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 порушив Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,а саме абз.1 ч.1 ст.22 (не зявився за викликом, згідно повістки №970607 від 04.11.2024 року, на прибуття о 14 год 00 хв 13.11.2024 року) до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Порушення громадянами зазначених положень закону є підставою для адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2024 року позивачу направлено рекомендованим повідомленням повістку №970607 від 04.11.2024 року на адресу його місця реєстрації АДРЕСА_4 , яка повернулась не врученою з довідко Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно поштового трекінгу №73, конверт із повісткою повернувся до відповідача 15.11.2024 року.

ОСОБА_1 , за викликом не з`явився, чим порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позиція позивача зводиться лише до формальних недоліків протоколу та оскаржуваної постанови, нечітких формулювань актів законодавства.

Суд не приймає доводи позивача з приводу оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки предметом оскарження є постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_3 № 203 від 14.02.2025 року. При цьому суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП (із змінами внесеними Законом України №3696-IX від 09.05.2024, який набув чинності 19.05.2024), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною 7 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Повістка №970607 від 04.11.2024 року була виписана позивачу на 13.11.2024 року, тобто після його нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в цей день органу було відомо про вчинення останнім правопорушення, проте спірна постанова була винесена 14.02.2025 року.

Отже, днем вчинення даного правопорушення є 13.11.2024 року. За оскаржуваною постановою позивачу інкримінувалося тільки правопорушення, пов`язане з однією подією - його неприбуттям на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , 13.11.2024 року. Воно не є триваючим, оскільки є одноактним, обмежується конкретною датою 13.11.2024 року.

Перебіг строку почався з 13.11.2024 року, строк накладення адміністративного стягнення сплинув 13.02.2025 року. Постанова №203 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена начальником начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_3 14.02.2025, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

За положеннями п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність скасування постанови №203 по справі про адміністративне правопорушення від 14.02.2025 року, винесену відносно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому, понесені позивачем судові витрати (а.с.8), підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити.

Скасувати постанову №203 по справі про адміністративне правопорушення від 14.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 ).

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_10 (місцезнаходження: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );

ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 12.09.2025 року.

Суддя О.Г. Деркач