Справа № 200/336/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року справа №200/336/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/336/25 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.10.2024 № 62 щодо відмови в перерахунку розміру пенсії позивачу відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2024; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, та до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 період роботи з 01.04.2020 по 28.06.2024; зобов`язати позивача здійснити перерахунок розміру пенсії позивачу відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2024.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач надав до відповідача заяву про перерахунок пенсії з урахуванням приписів ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, проте в здійсненні перерахунку було відмовлено через недостатність стажу. А саме: стаж за період з 01.01.2021 по 28.06.2024 не було враховано через несплату страхових внесків.

Позивач наголошує, що не є відповідальним за сплату страхових внесків, вважає, що спірний період стажу повинен бути зарахованим, а також на тому, що ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці підлягає застосуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/336/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 62 від 22.10.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу на підземних роботах за списком №1 ОСОБА_1 період роботи на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 01.01.2021 по 28.06.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 16.10.2024. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено. Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.10.2024 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням ст. 8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008 Про підвищення престижності шахтарської праці.

Рішенням від 20.10.2024 №62 відповідач відмовив у перерахунку пенсії, оскільки стаж за період з 01.01.2021 по 28.06.2024 не було враховано через несплату страхових внесків. На день звернення 16.10.2024 позивач має 13 років 03 місяці 04 дні стажу на підземних роботах за списком №1. До пільгового стажу не зараховані період з 01.01.2021 по 28.06.2024 оскільки відсутня сплата страхових внесків Відокремленим підрозділом Шахта Котляревська Державного підприємства Селидіввугілля.

Відповідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 01.01.2021 по 28.06.2024 працював гірником підземним 3 розряду з повним робочім днем в шахті на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як визначено абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст.40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Щодо несплати роботодавцем страхових внесків.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч. 2. ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд доходить висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивачки, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, підтверджено факт роботи позивача у спірний період. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2021 по 28.06.2024.

Щодо віднесення періоду спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як вже було зазначено вище, відповідно трудової книжки позивач з 01.01.2021 по 28.06.2024 працював гірником підземним 3 розряду з повним робочім днем в шахті на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля. Тобто весь вказаний період визначений в трудовій книжці в якості роботи з повним робочім днем під землею, таким чином суд зазначає, що трудова книжка містить достатні відомості для зарахування цього періоду до пільгового стажу позивача.

Відтак, враховуючи вищенаведені висновки, суд вважає за належне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.10.2024 №62 про відмову в проведення перерахунку позивачу.

Визнаючи спірне рішення протиправним суд користується ч. 2 ст. 9 КАС України.

Також суд зобов`язує відповідача врахувати період з 01.01.2021 по 28.06.2024 до страхового та пільгового стажу позивача за Списком 1 (підземні).

Щодо застосування ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008. Суд звертає увагу, що положення ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон №345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст.8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом №345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить записи щодо роботи позивача повний робочий день в шахті, що в своїй сукупності є достатньою підставою для обрахунку пенсії з урахуванням ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та з урахуванням періоду роботи з 01.01.2021 по 28.06.2024 (на день розгляду звернення позивача підземний стаж позивача складав 13 років 03 місяці 04 дні + 3 роки 5 місяців 27 днів).

Щодо вимог про зобов`язання позивача здійснити перерахунок розміру пенсії позивачу відповідно з 16.12.2024, суд вказує, що у матеріалах справи наявна заява від 16.10.2024 позивача щодо проведення перерахунку пенсії, відповідно до ст.8 Закону України про підвищення шахтарської праці, та абз.3, ч.1, ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування. Таким чином, представником позивача не вірно вказано зобов`язання щодо здійснення перерахунку розміру пенсії позивачу відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2024, а тому позовні вимоги, у частині визначення дати перерахунку "з 16.12.2024", не підлягають задоволенню, оскільки фактичні докази, які містяться у справі, свідчать про зворотне.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/336/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/336/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць