Справа № 420/1668/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1668/25

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,

повний текст судового рішення

складено 21.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурії О. В.

суддів - Вербицької Н. В.

- Кравченка К. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування зниженого розміру додаткової винагороди за період з 01.03.2023 по 17.01.2024 за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- зобов`язати нарахувати та виплатити різницю між додатковою винагородою у розмірі 100 000 грн та 30 000 грн за період з 01.03.2023 по 17.01.2024 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач пояснює, що з 25.01.2022 проходить службу у бойових підрозділах та підрозділах забезпечення ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) (далі 197 батальйон 124 бригади).

У січні 2023 року, згідно бойового наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, НОМЕР_2 батальйон передислоковано до АДРЕСА_1 та зобов`язано зайняти бойові позиції у межах міста та прилеглих територіях, з метою утримання оборони для запобігання форсування р. Дніпро збройними силами Російської Федерації, задля виконання бойового завдання НОМЕР_3 бригади з кругової оборони м. Херсон.

При цьому, позивач зазначає, що все місто Херсон та прилеглі території з моменту деокупації та до теперішнього часу перебувають під артилерійськими та мінометними обстрілами, а серед особового складу є поранення та факти загибелі військовослужбовців НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади.

ОСОБА_1 стверджує, що починаючи з 01 березня 2023 року по 17 січня 2024 року додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168), військовослужбовцям НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 бригади почала рахуватись виходячи з розміру 30 000 грн., а не 100 000 грн. на місяць, не зважаючи на виконання завдань із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

З 18 січня 2024 року НОМЕР_2 батальйон передислоковано до Донецької області.

Позивач вважає протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди у спірний період у сумі 30 000 грн., замість належних 100 000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник ВЧ НОМЕР_1 указував, що визначальною умовою нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, є виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій. Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України щодо визначення районів бойових дій, з січня 2023 року не включені до районів ведення бойових дій м. Херсон та прилеглі населені пункти, але до районів ведення бойових дій віднесено острови Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади.

Ураховуючи, що АДРЕСА_1 та прилеглі населені пункти, які входять до зони відповідальності НОМЕР_2 батальйону ТРО не включені до районів ведення бойових дій, додаткова винагорода особовому складу ВЧ НОМЕР_1 за виконання обов`язків військової служби нараховувалась та виплачувалась, виходячи з розміру 30 000 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що посилання позивача на те, що його перебування у період з 01 березня 2023 року по січень 2024 року у першому ешелоні оборони є визначальним для визначення права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є неспроможними, оскільки належною підставою для її нарахування у зазначеному розмірі є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів.

Суд першої інстанції процитував роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 №423/1932, згідно якого додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень за період виконання бойових (спеціальних) завдань виплачується: 1) за умови обов`язкового перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме за період виконання бойових (спеціальних) завдань (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів, ведення повітряного бою; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; медичному персоналу медичних частин та підрозділів. 2) без умови обов`язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах здійснення таких заходів, (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції констатував, що у спірний період частина Херсонської області та безпосередньо міста Херсон, які входять до зони відповідальності НОМЕР_2 батальйону ТРО, де проходив службу позивач, не входила до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Доводи позивача щодо його перебування у першому ешелоні оборони є необґрунтованими, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження факту ведення ним бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною першого ешелону оборони.

Суд першої інстанції також не прийняв посилання позивача на довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1197, як на підставу для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, оскільки вказана довідка не є беззаперечною підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт указує, що він та інші військовослужбовці НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони у спірному періоді виконували бойові завдання та забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) в першому ешелоні оборони або наступу до батальйону включно.

Скаржник вважає, що наявні документи в матеріалах справи свідчать про те, що ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон), зокрема весь її особовий склад виконував бойові завдання в першому ешелоні оборони.

При цьому, згідно листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 13.03.2023 №423/1280, під час дії воєнного стану, додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно без умови їх обов`язкового перебування в районах ведення бойових дій.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією та з 25.01.2022 проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України).

Відповідно до бойового розпорядження вищого керівництва, а саме: командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, НОМЕР_2 батальйон ТРО передислоковано до м. Херсон та зобов`язано зайняти бойові позиції у межах м. Херсон та прилеглих до міста територіях з метою утримання оборони м. Херсон на запобігання форсування р. Дніпро збройними силами російської федерації, для виконання бойового завдання НОМЕР_3 бригади з кругової оборони м. Херсон.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, майор ОСОБА_1 у період з 12.05.2022 по 18.01.2023, з 21.01.2023 по 05.03.2023, з 09.03.2023 по 03.06.2023, з 06.06.2023 по 05.09.2023, з 16.09.2023 по 22.09.2023, з 04.11.2023 по 22.11.2023, з 28.11.2023 по 08.12.2023, з 26.12.2023 по 17.01.2024, з 18.01.2024 по 16.03.2024, з 06.08.2024 по 25.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районах с. Щербаки Оріхівської міської громади Запорізької обл.; м. Херсон Херсонської міської громади Херсонської обл.; с. Новомихайлівка, с. Антонівка Мар`їнської міської громади Донецької обл.; м. Білопілля Білопільської міської громади Сумської обл.

Утім, у період з 01.03.2023 по 17.01.2024 позивач отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 30 000,00 грн щомісяця.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у підвищеному до 100 000,00 грн. розмірі, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів виходить з такого.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами частини 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Пунктом 1 Постанови №168, в редакції від 21.01.2023, було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 1-1 Постанови №168 в редакції від 11.08.2023 та від 20.09.2023, установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Порядок №260).

Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану) згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року; в редакції наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023).

Відповідно до пункту 2 цього розділу, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з положеннями пунктів 3, 4 цього розділу Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Таким чином, з аналізу вищевказаних положень, колегія суддів доходить висновку, що виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій не є визначальною (вичерпною) умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, оскільки відповідно до абзацу 2 - 3 пункту 2 Порядку №260 встановлено також такі умови як: 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, які надані в листах №423/1932 від 11.04.2023, №423/1280 від 13.03.2023, відповідно до яких, під час дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно без умови їх обов`язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

У зв`язку з цим, колегія суддів не поділяє правову позицію суду першої інстанції про те, якщо територія, де перебував позивач не входить до районів ведення воєнних (бойових) дій, то останній не має права на додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн.

Наступною підставою для відмови в задоволені позову слугувало те, що матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій.

Аналізуючи дане твердження суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 25.01.2022 проходить службу у бойових підрозділах та у підрозділах забезпечення ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України), яка підпорядкована Військовій частині НОМЕР_4 .

Структурно НОМЕР_2 батальйон НОМЕР_3 бригади складається з бойових підрозділів та підрозділів забезпечення (таких як управління/командування батальйону, штаб, фінансово-економічна служба, юридична, медична служба (медичний пункт), взвод матеріально-технічного забезпечення і т.д.).

Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 22.01.2023 №69дск, головним завданням НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони визначено кругову оборону АДРЕСА_1 , а НОМЕР_2 батальйон ТРО зобов`язано зайняти бойові позиції у межах АДРЕСА_1 та прилеглих до міста територіях з метою утримання оборони м. Херсон на запобігання форсування р. Дніпро збройними силами російської федерації.

Згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 15.02.2023 №190, НОМЕР_2 батальйону ТРО наказано: «КСП батальйонів першого ешелону оборони розміщуються на відстані 1,5-2 км. від переднього краю оборони».

Розпорядженням командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 24.02.2023 №2052дск, визначено, відповідно до забезпечення якісної підготовки до оборони м. Херсон, всім батальйонам, зокрема і НОМЕР_2 батальйону ТРО, до 28.02.2023 завершити фортифікаційне обладнання позиції/ першої смуги оборони.

Розпорядженням командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони від 31.08.2023 №1778дск, від 27.08.2023 №1763дск, від 26.08.2023 №1755дск, визначені завдання та заходи, командиру НОМЕР_2 батальйону ТРО з метою стійкої оборони підрозділів першого ешелону НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони (а.с.48-95).

Отже, бойовими розпорядженнями, розпорядженнями з розвідки, розпорядженнями командира, підтверджується, що військовослужбовці НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони, в складі якої позивач проходить службу, у спірному періоді виконували бойові завдання та забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) в першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на ці обставини та докази уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій.

На думку колегії суддів, відповідач діяв протиправно, нараховуючи розмір додаткової винагороди за період з 01.03.2023 по 17.01.2024 в сумі 30 000 грн.

Також слід звернути увагу, що твердження суду першої інстанції, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження безпосередньої його участі у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій у період з 01.03.2023 по 17.01.2024 є недоречним.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 по справі №560/10788/23 указав, що таке посилання суду першої інстанції є безпідставним, оскільки відповідні документи (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення, рапорт та інше) не можуть знаходитись у позивача, оскільки такі документи оформлюються начальником (командиром) підрозділу, де проходить службу військовослужбовець.

Також слід указати, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у спірному періоді з 01.03.2023 по 17.01.2024 з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, як такий, що брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконував бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи справу по суті, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Наведене, є підставами, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 317 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат у зв`язку з розглядом даної справи він не поніс, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, колегією суддів не здійснюється.

Керуючись статтями 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 зниженого розміру додаткової винагороди (30 000 грн.), передбаченої пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.03.2023 по 17.01.2024 за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) різницю між додатковою винагородою у розмірі 100 000 грн та 30 000 грн за період з 01.03.2023 по 17.01.2024 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко