Справа № 200/532/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року справа №200/532/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/532/25 (головуючий І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника - адвоката Меламеда Вадима Борисовича діючого на підставі ордеру серії АА №1136517 від 6 вересня 2021 року, звернувся через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) Електронний суд до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач), в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року, з затримкою та виплачених разом в сумі 222 872, 00 грн, у серпні 2024 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року з затримкою та виплачених разом в сумі 222 872, 00 грн, у серпні 2024 року, відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III.

В обґрунтування позову зазначає наступне.

В 2002 році у зв`язку з досягненням пенсійного віку та наявності стажу у позивача 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком № 1 - 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах, позивачу була призначена пенсія за віком, пільгова (список №1), яка виплачувалась йому до виїзду за кордон.

17 жовтня 2010 року позивач виїхав з України на постійне місце проживання в Ізраїль. Після виїзду за кордон, виплата пенсії позивачу була припинена.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №200/639/22, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 від 1 липня 2021 року про поновлення виплати з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Судове рішення набрало законної сили 19 березня 2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 200/5424/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до його пенсійних виплат особливості - Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно та з дотриманням вимог ч. 1 ст. 28 та ч. ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 1 квітня 2011 року, урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання наявності у ОСОБА_1 страхового та пільгового стажу роботи, у тому числі роботи за Списком №1, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі №200/972/24 визнана протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно не виплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії за період з 1 квітня 2011 року на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ Приватбанк та зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії з 1 квітня 2011 року, на визначений ним банківський рахунок.

2 листопада 2024 року позивач звернувся до відповідача з вимогою надати розрахунок виплаченої суми та компенсації втрати частини доходів, але відповідач залишив ці вимоги без відповіді.

З листа відповідача від 14 листопада 2024 року у справі № 200/972/24 йому було повідомлено, що пенсія виплачена у серпні 2024 року у розмірі 2 763,58 грн є пенсією за період з 1 серпня 2024 року по 31 серпня 2024 року та виплачена доплата за період з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року в загальній сумі 222 872, 00 грн.

Проте, до виплаченої суми не включено компенсацію втрати частини доходів через несвоєчасну виплату пенсії.

Позивач зазначає, що відповідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, Пенсійний фонд був зобов`язаний виплатити пенсію позивачу з одночасною виплатою компенсацією втрати частини доходів. Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/532/25 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо відмови ОСОБА_1 здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць за період з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року, із затримкою та виплачених разом в сумі 222 872, 00 грн у серпні 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати №2050-ІІІ компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії сумі 222 872, 00 грн за період з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року у серпні 2024 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорту від 20 жовтня 2020 року, виданим органом 2ISR, адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Селидове) та є одержувачем пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року№ 1058-IV (рішення 08 від 17 липня 2024 року про перерахунок пенсії, вид перерахунку МП-75-річним (масовий). Розмір пенсії позивача з 19 серпня 2024 року складає 2 817,00 грн (довічно).

Згідно із рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 200/5424/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині встановлення особливості Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 7 лютого 2023 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до його пенсійних виплат особливості - Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно та з дотриманням вимог частини 1 статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.04.2011, з урахуванням виплачених сум.

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині внесення в графу Тривалість стажу відмітки страховий стаж (неповний) - 12 років 10 місяців 9 днів, страховий стаж до 1 січня 2004 року 12 років 10 місяців 9 днів в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 7 лютого 2023 року про перерахунок пенсії .

Зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання наявності у ОСОБА_1 страхового та пільгового стажу роботи, у тому числі роботи за Списком №1, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Рішення набрало чинності 17 квітня 2024 року.

Згідно із рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року справі № 200/972/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнана протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно не виплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії за період з 1 квітня 2011 року на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ Приватбанк.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язане здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії з 1 квітня 2011 року, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , в АТ КБ Приватбанк. Рішення набрало чинності 11 липня 2024 року.

Листом від 14 листопада 2024 року (вих №0500-0202-8/109806) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на звернення представника позивача від 2 листопада 2024 року №ВЕБ-05001-Ф-С-24-176453, повідомило про наступе.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон №1058). Відповідно до ч. 2 ст. 14, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання на всій території України. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі №200/972/24, яке набрало законної сили 11 липня 2024 року, Головним управлінням змінено спосіб виплати пенсії ОСОБА_1 , на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , в АТ КБ Приватбанк.

В серпні 2024 року на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ Приватбанк, зарахована пенсія за період з 1 серпня 2024 року по 31 серпня 2024 року в розмірі 2 763,58 грн та доплата з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року в сумі 222 872.00 грн. В подальшому пенсія щомісяця зараховується на банківський рахунок. Також відповідачем був наданий розрахунок пенсії станом на 1 серпня 2024 року та інформація про виплату пенсії за період з квітня 2011 року по липень 2024 року.

З представленої відповідачем розшифровки помісячної виплати пенсії позивача за період з квітня 2011 року по липень 2024 року загальна сума виплати пенсії становить 222 872,00 грн та яка виплачена позивачу у серпні 2024 року.

Позивач просив зобов`язати відповідача відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року із затримкою та виплачених разом в сумі 222 872, 00 грн, яка була виплачена у серпні 2024 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України від 9 липня 2003 року №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-VI).

За змістом ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 51 Закону №1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону втратили чинність з 7 жовтня 2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України №25-рп/2009.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків:

вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.

Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає нарахованою в момент призначення пенсії і залишається такою (нарахованою) до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень ст. 46 Закону №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені ст. 49 Закону №1058-IV.

При цьому законодавцем було чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Водночас відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України (254к/96-ВР) положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Велика Палата Верховного Суду також окрему увагу звертає на рішення ЄСПЛ від 7 листопада 2013 року у справі Пічкур проти України (заява № 10441/06), у якому було встановлено порушення Україною статті 14 у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Проте сам факт прийняття Конституційним Судом України Рішення від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 та рішення ЄСПЛ у справі Пічкур проти України не забезпечує необхідної правової визначеності, яка є головною умовою дії презумпції знання закону, тим більше коли мова йде про літню людину, яка проживає в іншій країні, тобто поза інформаційним полем України.

Саме з метою забезпечення правової визначеності Конституційний Суд України у своєму рішенні звернув увагу Верховної Ради України на необхідність внесення відповідних змін до законодавства, які до цього часу не були внесені.

Водночас відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 7 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабміну Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно із статтею 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 року № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом зокрема у постановах від 12 лютого 2019 року по справі № 814/1428/18, від 18 липня 2023 року по справі № 200/10663/21 та від 21 серпня 2023 року по справі № 460/6767/20.

Судом встановлено, що позивачу на виконання судового рішення здійснена виплата пенсії за період з квітня 2011 року по липень 2024 року у сумі 222 872,00 грн у серпні 2024 року.

Таким чином, несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, що встановлено судовими рішеннями у справах № 200/5424/23, №200/972/24, тобто з вини органу, який призначає і виплачує пенсію. Тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 квітня 2021 року у справі №160/9175/18, від 18 травня 2022 року у справі №380/7800/20, від 16 березня 2023 року у справі №420/7835/19, від 24 січня 2024 року у справі№810/820/18.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є :

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо відмови позивачу здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць за період з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року, із затримкою та виплачених разом в сумі 222 872, 00 грн у серпні 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу на підставі Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати №2050-ІІІ компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії сумі 222 872, 00 грн за період з 1 квітня 2011 року по 31 липня 2024 року у серпні 2024 року.

При цьому, доводи відповідача викладені у відзиві на позов, що нараховані позивачу, на виконання рішення суду, кошти були виплачені своєчасно, є неправомірними, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ.

Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі №521/21718/16-а та від 21 вересня 2022 року по справі № 816/1627/18.

Щодо заявленого клопотання позивача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем пропущеного процесуального строку звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання призначити пенсію з квітня 2011 року, у зв`язку з тим, що позивачем не надана заява відповідно до ст. 123 КАС України, судом першої інстанції зазначено наступне.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 815/1226/18 зазначила, що ст.ст. 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та ст. ст. 122, 123 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Оскільки не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Окрім того, суд вважає зазначити наступне.

Відповідачем зазначено, що адвокат Меламед В. не має право представляти інтереси позивача у справі на підставі ордеру серія АА № 1136517 виданого на підставі Договору № б/н від 1 липня 2021 року, оскільки термін його дії закінчився розглядом справи №200/639/22.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, ордер це письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Положення про ордер, затверджене рішенням РАУ від 12 квітня 2019 року № 41, встановлює єдині для всіх адвокатів України правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордера.

Бланки ордерів генеруються у відповідному розділі Особистого кабінету адвоката на сайті НААУ, слідуючи командам системи. При цьому облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів також відображається в Особистому кабінеті та в адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Відповідно до п. 12 Положення ордер містить реквізити, зокрема, серію, порядковий номер ордера, прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога, а також назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону.

Таким чином, враховуючи приписи Положення, один згенерований бланк ордеру, якому присвоєна серія і номер є оригіналом і повинен існувати в єдиному примірнику.

Враховуючи вище зазначене та обставини встановлені судом у даній справі щодо здійснення адвокатом повноважень від імені позивача які стосуються довготривалого вирішення питання соціального права позивача, а саме: виплати пенсії, суд відхиляє такі доводи відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/532/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/532/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко