Справа № 580/6573/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

25 вересня 2025 року справа № 580/6573/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

позивачки не з`явилась,

представниці відповідача Ренгевич Л.М.,

розглядаючи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до (далі ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області: форми Р № 12803/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 8448,50 грн, форми Р № 12790/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 101381,94 грн, форми ПС № 12804/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 340 грн, форми ПС № 12807/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона не отримувала доходу, про який йде мова в акті перевірки та податкових повідомленнях-рішеннях, а надання банком інформації по рахунках позивачки відбулось з порушенням вимог законодавства щодо розкриття банківської таємниці.

Ухвалою від 12 червня 2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

27.06.2025 представниця відповідача подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому зазначила, що рішення ДПС України за результатами розгляду скарги на спірне податкове повідомлення-рішення отримала 06.12.2024, а тому строк звернення з цим позовом становить один місяць та закінчився 06.01.2025. Оскільки позивачка подала позов 06.06.2025, то вона пропустила встановлений строк на звернення з позовом і жодних поважних причин пропуску строку не зазначила.

Ухвалою від 04 вересня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 та встановив позивачці п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

18.09.2025 позивачка подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої вказала, що її навчання на денній формі та не можливість, у зв`язку із цим, працевлаштуватися вказує про наявність реальних, об`єктивних обставин, що унеможливили її звернення до фахівця. Вказала, що оскільки граничний термін для оскарження до суду податкового повідомлення-рішення, встановлений пунктом 56.19 статті 56 ПК України, є меншим за термін для звернення до суду, встановлений у статті 122 КАС України, позивачка вважала, що у цьому випадку застосовується норма пункту 56.21 статті 56 ПК України, якою встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативного - правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Зазначила, що причина пропуску строку для звернення до суду також полягала в колізії правових норм КАС України та ПК України, що не може слугувати підставою і для порушення її права на допуск до правосуддя та розгляду справи по суті, адже у позовній заяві наведений перелік підстав для визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, винесених ГУ ДПС Черкаській області.

В судовому засіданні 25.09.2025 представниця відповідача заперечила проти поновлення строку звернення до суду з підстав, викладених у клопотанні про залишення позову без розгляду.

Позивачка, належним чином повідомлена, про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибула, у заяві про поновлення строку звернення до суду просила здійснити її розгляд за її відсутності.

Під час вирішення поданої заяви та питання можливості подальшого розгляду справи, суд зазначає таке.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.09.2024 № 12803/23-00-24-05-01, № 12790/23-00-24-05-01, № 12804/23-00-24-04-01 та № 12807/23-00-24-04-01 від 03.09.2024.

Вказані податкові повідомлення-рішення (ППР) позивачка оскаржила в адміністративному порядку до ДПС України. Рішенням ДПС України від 27.11.2024 № 35674/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, ППР без змін. Рішення ДПС України від 27.11.2024 позивачка отримала 06.12.2024.

Таким чином, 06.12.2024 завершилась процедура адміністративного оскарження спірних ППР.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. Зміст цієї норми свідчить, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

У цій справі процедура адміністративного оскарження закінчилася днем отримання позивачем рішення ДПС України за результатами розгляду скарги (підпункт 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України).

При цьому, суд зазначає, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору. Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Така позиція суду відповідає висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24.

З урахуванням зазначеного, строк звернення із цим позовом до суду сплив 06.01.2025, однак із позовом позивачка звернулась 06.06.2025 згідно конверту (вх. суду № 29357/25 від 09.06.2025), тобто із пропуском строку звернення встановленого, п. 56.19 статті 56 ПК України.

Покликання позивачки на пункт 56.21 статті 56 ПК України суд відхиляє, як необґрунтоване, оскільки частина перша статті 122 КАС України визначає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, якою у спірних правовідносинах є п. 56.19 статті 56 ПК України. Таким чином, у спірних правовідносинах відсутня колізія між правовими нормами КАС України та ПК України.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 зазначає, що як юридичну колізію потрібно розуміти певний конфлікт, суперечку в правовій сфері, в основі яких суперечності між правовими актами й нормами, прийнятими з одного й того ж питання. Ці норми й акти можуть бути прийняті одним або різними суб`єктами правотворчості, але спрямовані на регулювання одних суспільних правовідносин, і їх застосування дає різний, зокрема і протилежний, результат. Колізії можуть бути: темпоральні (часові) - ті, які виникають внаслідок видання в різний час і з того самого питання принаймні двох норм права; ієрархічні - ті, які виникають тоді, коли на врегулювання одних фактичних відносин претендують норми, що розміщуються на різних щаблях в ієрархічній (вертикальній) структурі законодавства, а тому мають різну юридичну силу; змістовні колізії - ті, які є конфліктними відносинами між нормами, що виникають унаслідок часткового збігу обсягів їх регулювання, обумовлених специфікою суспільних відносин.

Велика Палата в пункті 9.56 постанови від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормами. Спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми.

У пункті 51 постанови Великої Палати від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 також сказано, що одним із підходів, який суди застосовують для подолання колізій у законодавстві між правовими нормами однакової юридичної сили, є надання переваги спеціальним нормам перед загальними, тобто використання принципу lex specialis (спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого за розбіжності загального і спеціального законів діє спеціальний закон; а також принципу lex specialis derogat generali, суть якого полягає в тому, що спеціальний закон скасовує дію загального закону, спеціальна норма має перевагу над загальною.

Норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, а отже, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Аналогічні підходи суди використовують в судовій практиці вже тривалий час. Так, зокрема, було враховано саме такий висновок при ухваленні постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 280/10147/23, в якій зазначено, що відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Із системного аналізу означених правових норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини при дотриманні строків звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень після застосування процедури досудового (адміністративного) оскарження таких повідомлень-рішень, суд дійшов висновку, що загальною нормою є частина четверта статті 122 КАС України, а спеціальною нормою є пункт 56.19 статті 56 ПК України.

Суд також вважає неповажною причиною пропуску строку звернення до суду неможливість її звернення до фахівця, оскільки вказана обставина не перешкодила позивачці звернутись із цим позовом до суду.

Покликання позивачки на висновки Верховного Суду, висловлені у постановах 2022, 2023 років суд відхиляє, як необґрунтоване, оскільки у вказаних справах обставини справи суттєво відрізняються від обставин, які досліджувались у справі, що розглядається, а тому робить їх висновки не релевантними до спірних правовідносин.

Суд також відхиляє покликання позивачки про те, що не існувало однакової судової практики до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24, з огляду на наявність сталої судової практики у питанні визначення строку звернення до суду у правовідносинах, у яких платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, від 21 серпня 2024 року у справі № 280/10147/23).

Підсумовуючи викладене, зважаючи, що у спірних правовідносинах позивачка не надала належних доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, заяву про поновлення строку звернення суд вважає необґрунтованою, оскільки не доведено об`єктивної неможливості звернення в суд у місячний строк з часу закінчення процедури адміністративного оскарження.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Також, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Одночасно суд звертає увагу позивачки на те, що відповідно до ч. 4 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 240, 241, 243, 248, 256, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 30.09.2025.

СуддяВасиль ГАВРИЛЮК