Справа № 531/1654/25
Суддя: Герцов О. М.
Дата ухвалення: 2025-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 531/1654/25
номер провадження 2-а/531/8/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Герцова О. М.,

за участю секретаря судового засідання - Капленко Є. С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5122923 від 02.07.2025 року, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5122923 від 02.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, та справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02.07.2025 о 13:31:59 год в с.Балівка Дніпропетровської області Дніпропетровського району, по вул. Леніна, 1А, інспектором УПП рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Чайка Олексієм Леонідовичем було складено постанову серії ЕНА №5122923 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, де позивач керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль (власник автомобіля LDV 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ), чим порушив п. 31.3.Б ПДР. Позивач вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Зазначає, що відповідальність за вказане порушення покладається як на водія транспортного засобу, так і на власника автомобіля. На момент винесення постанови серії ЕНА №5122923 від 02.07.2025 позивач керував транспортним засобом і поруч з ним був власник авто, та саме власник несе відповідальність за те, що його автомобіль не пройшов ОТК та експлуатується на дорозі. Також, поліцейським в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не проінформовано водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу. До вказаної постанови не долучено доказів, які б підтверджували, що зазначений транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, автомобіль використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та відповідає умов, визначеним ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», а поліцейським не було встановлено вантажопідйомність автомобіля як обов`язкової складової для умов визначення підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 17.07.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

31.07.2025 представник відповідача, через систему «Електронний суд», надала відзив на позов, в якому просила залишити постанову по справі про адміністративне правопорушення від 02.07.2025 серії ЕНА №5122923 без змін, а позовну заяву без задоволення. В обґрунтування відзиву зазначила, що 02.07.2025 у с. Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області поліцейські під час патрулювання у складі наряду поліції, реалізовуючи передбачені п. 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» повноваження поліції з виявлення та припинення адміністративних правопорушень, виявили рух транспортного засобу LDV 400, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Великої Палати Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Вказала, що за результатами перевірки баз даних Інформаційного порталу національної поліції поліцейським встановлено, що транспортний засіб LDV 400, номерний знак НОМЕР_1 , підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Такі обставини не заперечувалися та визнавалися позивачем на місці події під час спілкування з поліцейським, що зафіксовано відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 471050, та підтверджуються витягами з Інформаційного порталу національної поліції. Згідно витягу з Інформаційного порталу національної поліції транспортний засіб LDV 400, номерний знак НОМЕР_1 , за своїм типом є вантажним категорії «В», повною (максимальною) масою 3,5 тонн і власною (спорядженою) масою 1,7 тонн, 2001 року випуску. Вказаний автомобіль відноситься до вантажних, вантажопідйомністю до 3,5 тонн та строком експлуатації більше 2 років, і за правилами статті 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю кожні 2 роки. Відповідно до витягу з Інформаційного порталу національної поліції транспортний засіб LDV 400, номерний знак НОМЕР_1 , проходив обов`язковий технічний контроль 23.03.2023 (протокол перевірки технічного стану № 01195-00418-23, бланк серії ВХ№ 424156) і підлягав проходженню наступному обов`язковому технічному контролю 23.03.2025. Водночас такий наступний обов`язковий технічний контроль транспортний засіб пройшов лише 03.07.2025 (протокол перевірки технічного стану № 01107-00468-25, бланк серії ІА № 119845), тобто на наступний день після винесення оспорюваної постанови. Представником відповідача зазначено, що згідно з ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» саме на водія покладається обов`язок своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль. Підпункт «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху забороняє експлуатацію транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 знав, що такий транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю кожні 2 роки, і не пройшов його своєчасно, проте свідомо ігноруючи відповідні вимоги чинного законодавства України, все одно керував даним транспортним засобом. Частиною 3 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зважаючи на викладені обставини, поліцейський, вбачаючи у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого прийняв рішення про накладення на позивача штрафу в розмірі 340 грн., тобто в межах санкції, встановленої ч.3 ст.21 КУпАП.

В судовому засіданні позивач зазначив, що не знав про те, що автомобілем не пройдений техогляд та просив скасувати постанову серії ЕНА №5122923 від 02.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 02.07.2025 інспектором УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Чайка О.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5122923, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 02.07.2025 о 13:31:59 год в с. Балівка Дніпропетровської області, вул. Леніна, 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом LDV 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п.31.3.б ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 121 КУпАП.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП, а саме те, що позивач керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п.31.3.б ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 121 КУпАП.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пунктом 31.3.б ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - це колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий- автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Вимоги про обов`язковий технічний контроль транспортних засобів регламентовано Законом України «Про дорожній рух», а порядок його проведення та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; 2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; 3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Разом з тим, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Згідно з ч. 1ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до витягу з Інформаційного порталу Національної поліції транспортний засіб марки «LDV 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , має наступні характеристики: тип - вантажний спеціалізований фургон, категорія В, повна маса - 3500, власна маса - 1700, об`єм двигуна 2500, рік випуску - 2001, дата першої реєстрації -25.07.2000, власник транспортного засобу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Жодної відмітки, яка б свідчила про належність вказаного транспортного засобу до категорії легкових автомобілів не зазначено.

Враховуючи, що автомобіль LDV 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , є вантажним автомобілем у розумінні частини 3 статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та експлуатується більше ніж 2 роки, відповідно до наведених вимог частини сьомої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку № 137 вказаний автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки.

Разом з тим, пунктом 2.13 Правил дорожнього руху передбачено, що транспортні засоби, що належать до категорії В - це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, склад транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

Однак, суд зауважує, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль може бути призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями бути вантажним. До такого висновку у своїй постанові від 17.10.2019 дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 126/1030/17.

Згідно витягу з Інформаційного порталу національної поліції транспортний засіб LDV 400, номерний знак НОМЕР_1 , проходив обов`язковий технічний контроль 23.03.2023 (протокол перевірки технічного стану № 01195-00418-23, бланк серії ВХ № 424156), а отже підлягав проходженню наступному обов`язковому технічному контролю 23.03.2025.

Однак, наступний обов`язковий технічний контроль вказаний транспортний засіб, пройшов лише 03.07.2025 (протокол перевірки технічного стану № 01107-00468-25, бланк серії ІА № 119845), тобто на наступний день після винесення оспорюваної постанови.

Посилання позивача на те, що за дане правопорушення повинен нести відповідальність власник відповідного транспортного засобу, а не водій, суд відхиляє, адже ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність саме водія за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача порушення пункту 31.3. б Правил дорожнього руху та відповідно скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про те, що працівником поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Вказаною нормою визначено вичерпний перелік підставою для зупинення транспортних засобів, якими керують водії.

Інспектор поліції повідомив причину зупинки, а саме інспектором було перевірено номерний знак зазначеного транспортного засобу на наявність технічного огляду за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України», та було виявлено відсутність проходження обов`язкового технічного огляду, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 471050.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи позову не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується наданими відповідачем доказами.

Суд вважає доведеним той факт, що позивач порушив вимоги п. 31.3.б ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. Інспектор поліції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що вказує на законність постанови у справі про адміністративне правопорушення та є підставою для відмови у задоволені позову.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративному суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 серпня 2025 року.

Суддя О.М. Герцов