Справа № 580/1277/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року справа № 580/1277/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Гук А. Ю. з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2), військової частини НОМЕР_2 (відповідач 3), в якій просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.03.2022 по 16.06.2023 з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 із застосуванням з 01.03.2022 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 03 березня 2022 по 31 грудня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, за період з 01 січня 2023 по 16 червня 2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період 03 березня 2022 по 31 грудня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, за період з 01 січня 2023 по 16 червня 2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок позивачу щомісячної премія в розмірі 247% в межах максимального розміру посадового окладу визначеного у таті, та надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату щомісячної премія в розмірі 247% в межах максимального розміру посадового окладу визначеного у таті, та надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2022 р. та 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06. по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06. по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 р. та 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ 28.02.2022 № 168 відповідно до Порядку грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06.2023 по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 р. та 01 січня 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ 28.02.2022 №168 відповідно до Порядку грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06.2023 по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 р. та 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за вересень 2022 рік, січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 та червень 2023 р. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу додаткову винагороду за вересень 2022 рік, січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 та червень 2023 р., передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок) в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату додаткової винагороди за вересень 2022 рік, січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 та червень 2023 р. передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок) в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник зазначила, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 й був звільнений 16.06.2023. Вважає, що у період проходження позивачем військової служби відповідач нараховував та виплачував грошове забезпечення у меншому розмірі, а саме в спірний період виплачував посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати, обраховані виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, замість станом на 01 січня календарного року. Вважає дії відповідача щодо виплати грошового забезпечення, виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, протиправними. Також зазначила, що позивач має право на виплату винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, за спірний період з розрахунку 100 000 грн. Тому за захистом прав та інтересів позивача звернулася до суду.

13.03.2025 військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 зазначив, що відповідач не порушив прав позивача на достатнє грошове забезпечення у зв`язку із відсутністю правових підстав для використання під час обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023, адже положення ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» виключають перерахунок грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на вказані дати через відсутність відповідних призначень у державному бюджеті. При цьому, загальновідомими є обставини перманентного обчислення суб`єктами владних повноважень грошового забезпечення за такими видами як оклад за посадою та оклад за військовим (спеціальним) званням згідно з постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 із використанням прожиткового мінімум для працездатної особи 1 762,00 грн, а постановою КМУ від 12.05.2023 № 481 підтверджений факт незмінності правила обчислення грошового забезпечення із використанням показника арифметичного значення прожиткового мінімуму у розмірі 1 762,00 грн за п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704. Також зазначив, що відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця 2022 рік зареєстрована військовою частиною НОМЕР_1 від 11.03.2025 за вих. № 973 за вересень 2022 року позивачу було нараховано додаткову винагороду у розмірі 76 666,67 грн за час безпосередньої участі. Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця 2023 рік зареєстрована військовою частиною НОМЕР_1 від 11.03.2025 за вих. № 982 за січень 2023 р. позивач отримав 30,000 грн лютий 2023 р. 7 500 грн, березень 2023 р. - 23 225,81 грн, квітень 2023 р. - 18,000 грн, травень 2023 - 30,000 грн та червень 2023 р. - 11 337, 22 грн, саме за час безпосередньої участі. З вказаних підстав у задоволенні позову просив відмовити.

14.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 у редакції постанови КМУ від 12.05.2023 № 481 підтверджений факт незмінності правила обчислення грошового забезпечення із використанням показника арифметичного значення прожиткового мінімуму у розмірі 1,762,00 грн. Застосування актуального показника прожиткового мінімуму станом на 01 січня кожного календарного року, а не того показника прожиткового мінімуму, який був визначений рішенням Кабінету Міністрів України (у даному випадку 1762,00 грн за п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704) суперечить ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Просить відмовити у задоволенні позову.

27.08.2025 військова частина НОМЕР_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмови у задоволенні позовних вимог повністю та посилається на аналогічне обгрунтування, наведене представником військової частини НОМЕР_1 у відзиві від 12.03.2025 (вх. 12660/25 від 13.03.2025).

Ухвалою від 25.02.2025 суддя визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом. Прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою від 13.08.2025 суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 з 03.03.2022 (витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 03.03.2022 № 8-ос) по 16.06.2023 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2023 № 336) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Військовій частині НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не є спірним у цій справі та не заперечується сторонами.

Із змісту довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 03.03.2022 по 16.06.2023 від 11.11.2024 № 1021П/3903 вбачається, що у спірному періоді позивачу було виплачено, зокрема, додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, а саме: у березні 2022 р. у сумі 28 064,52 грн, у квітні 2022 р. - 30 000,00 грн, у травні 2022 р. - 75 161,29 грн, у червня 2022 р. - 100 000,00 грн, у липні 2022 р. - 100 000,00 грн, у серпні 2022 р. - 100 000,00 грн, у вересні 2022 р. - 76 666,67 грн, у жовтні 2022 р. - 100 000,00 грн, у листопаді 2022 р. - 100 000,00 грн, у грудні 2022 р. - 100 000,00 грн, у січні 2023 р. - 30 000,00 грн, у лютому 2023 р. - 7 500,00 грн, у березні 2023 р. - 23 225,81 грн, у квітні 2023 р. - 18 000,00 грн, у травні 2023 р. - 30 000,00 грн, у червні 2023 р. - 16 000,00 грн.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 1877 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 16.06.2023 № 1877 ОСОБА_1 в період з 12.05.2022 по 08.09.2022, з 17.09.2022 по 19.01.2023, з 19.02.2023 по 19.02.2023, з 23.02.2023 по 23.03.2023, з 31.03.2023 по 04.04.2023, з 17.04.2023 по 16.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Сєвєродонецьк, м. Лисичанськ, с. Білогорівка Луганської обл., м. Бахмут, с. Миколайпілля, с. Благодатне Донецької обл., с. Кінне, с. Бунакове, с. Нижній Бурлук, с. Кутузівка, с. Білий Колодязь, с. Рідкодуб, смт Дворічна, с. Садовод, с. Синьківка Харківської обл.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення у спірний період у встановленому законодавством розмірі, останній в особі свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Приписами ч. 1 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (у первинній редакції) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постанова № 704 набрала чинності з 01.03.2018.

Разом з тим, 24.02.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі Постанова №103), пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103 і з цієї дати фактично відновлено дію пункту 4 Постанови № 740 у первісній редакції, тобто розрахунковою величиною є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Таким чином, з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція п. 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно пункту 6 Постанови № 103.

Аналогічна позиція щодо застосування указаних норм права у поєднанні з правовими наслідками, пов`язаними з прийняттям судом рішення у справі №826/6453/18, висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.03.2023 у справі № 420/6572/22.

Суд також урахував, що Верховний Суд у постанові від 12.09.2022 у справі №500/1813/21 сформулював наступні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах № 120/8603/21-а (постанова від 31.08.2022), № 120/648/22-а (постанова від 16.11.2022), № 640/17686/21 (постанова від 04.01.2023), № 440/1185/21 (постанова від 10.01.2023).

При цьому суд звертає увагу, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно Постанови № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21.

Водночас, суд врахував, що 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704, пунктом 2 якої внесено зміну до пункту 4 Постанови №704, виклавши абзац перший в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що посадовий оклад позивача, його оклад за військовим (спеціальним) званням як військовослужбовця, з 03.03.2022 по 19.05.2023 повинні були визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не на 01.01.2018). Тому, грошове забезпечення позивача за вказаний період підлягає перерахунку.

Натомість, підстави такого перерахунку з 20.05.2023 по 16.06.2023 відсутні, оскільки, як було зазначено вище, з 20.05.2023 правове регулювання спірних правовідносин було змінено.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної премія в розмірі 247% та надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати, надано право:

встановлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років;

здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з пунктом 4 розділу І зазначеного Порядку грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії.

Згідно із приписами пунктів 1, 2 розділу VI Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Також згідно з п. 2 розділу ХVІ Порядку № 260 розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Отже розмір надбавки за особливості проходження служби прямо залежить та визначається від розміру посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років, а розмір премії - від посадового окладу за місяць, в якому виникло право на їх виплату.

Ураховуючи, що суд задовольнив позовну вимогу про перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 03.03.2022 по 19.05.2023 із застосуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, то враховуючи, що премія та надбавка за особливості проходження служби включені до грошового забезпечення як щомісячні додаткові види грошового забезпечення, тому ця позовна вимога є похідною та її слід задовольнити шляхом зазначення в резолютивній частині про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за спірний період із застосуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06. по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, то, враховуючи, що позивач просить здійснити перерахунок за період з 01.06. по 16.06.2023, суд не вбачає правових підстав для такого перерахунку, оскільки як було зазначено вище відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, тобто з 20.05.2023 правове регулювання спірних правовідносин було змінено.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за вересень 2022 рік, січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 та червень 2023 р., передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, то суд зазначає таке.

Так, позивач не погоджується із виплаченою сумою додаткової винагороди за такі періоди: вересень 2022 рік, січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 та червень 2023 р.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З 20.01.2023 Постанова № 168 передбачала делегування керівникам відповідних міністерств та державних органів визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Відповідно до пункту 2 розд. ХХХІV Порядку № 260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Пункти 3, 4, 5, 8, 9 розд. ХХХІV Порядку № 260 визначає, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024 № 1021П/3903 про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 03.03.2022 по 16.06.2023 позивачу виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, а саме: у березні 2022 р. у сумі 28 064,52 грн, у квітні 2022 р. - 30 000,00 грн, у травні 2022 р. - 75 161,29 грн, у червня 2022 р. - 100 000,00 грн, у липні 2022 р. - 100 000,00 грн, у серпні 2022 р. - 100 000,00 грн, у вересні 2022 р. - 76 666,67 грн, у жовтні 2022 р. - 100 000,00 грн, у листопаді 2022 р. - 100 000,00 грн, у грудні 2022 р. - 100 000,00 грн, у січні 2023 р. - 30 000,00 грн, у лютому 2023 р. - 7 500,00 грн, у березні 2023 р. - 23 225,81 грн, у квітні 2023 р. - 18 000,00 грн, у травні 2023 р. - 30 000,00 грн, у червні 2023 р. - 16 000,00 грн.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 1877 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 16.06.2023 № 1877 ОСОБА_1 в період з 12.05.2022 по 08.09.2022, з 17.09.2022 по 19.01.2023, з 19.02.2023 по 19.02.2023, з 23.02.2023 по 23.03.2023, з 31.03.2023 по 04.04.2023, з 17.04.2023 по 16.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Сєвєродонецьк, м. Лисичанськ, с. Білогорівка Луганської обл., м. Бахмут, с. Миколайпілля, с. Благодатне Донецької обл., с. Кінне, с. Бунакове, с. Нижній Бурлук, с. Кутузівка, с. Білий Колодязь, с. Рідкодуб, смт Дворічна, с. Садовод, с. Синьківка Харківської обл.

Разом з тим, суд врахував, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 1877 містить посилання, зокрема, на бойові розпорядження 14 омбр № 29А дск від 02.01.2023, № 86А дск від 05.01.2023, № 1407 дск від 24.02.2023, а за період з березня по червень 2023 року відсутнє посилання на відповідні бойові розпорядження.

Також в матеріалах справи містяться витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2023 № 40, від 18.02.2023 № 98, від 20.02.2023 № 102, від 22.02.2023 № 106, від 05.04.2023 № 190, від 16.04.2023 № 212, від 31.03.2023 № 180 про проходження позивачем військової служби в районах с. Леб`яже Чугуївського району Харківської області та с. Садовод Великобурлуцька селищна громада Куп`янського району Харківської області.

Згідно з положень вказаних нормативно-правових актів райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Крім того, саме такий термін як «район воєнних (бойових) дій» визначається в Законі України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII (далі - Закон №1932-XII).

Так, згідно статті 1 Закону №1932-XII район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Отже, саме Головнокомандувач Збройних Сил України визначає територію України, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 02.02.2023 № 26, від 01.03.2023 № 52, від 01.04.2023 №89, від 01.05.2023 №111, від 01.06.2023 №147 чітко визначені райони ведення бойових дій в період з 01.01.2023 по 31.05.2023. Відповідно до зазначених наказів Чкаловська селищна громада Чугуївського району Харківської області та Великобурлуцька селищна громада Куп`янського району Харківської області не входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Необхідною умовою для отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, а необхідним є саме безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. При цьому відповідні обставини мають бути підтверджені документально.

При цьому, суд зауважує, що довідка від 16.06.2023 № 1877 не свідчить про фактичну безпосередню участь у відповідних заходах позивача, адже є підставою для надання особі статусу учасників бойових дій. Жодних документів, які б засвідчували факт безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи, що однією з умов визначення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є виконання таких дій у районах ведення воєнних (бойових дій), а також те, що позивач не виконував бойові завдання у районах ведення воєнних (бойових дій) та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, зворотнього позивачем не доведено, суд дійшов висновку, що у відповідача не існувало правових підстав для нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах у спірний період.

За таких обставин, доводи позивача щодо бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах безпідставні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.06.2023 по 16.06.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 р. та 01 січня 2023 року, то суд врахував таке.

Суд врахував, що виплата додаткової винагороди до 100 тисяч гривень, передбаченою Постановою КМУ № 168 не обчислюється від посадового окладу, а є фіксованою сумою, яка виплачується військовослужбовцям за безпосередню участь у бойових діях або виконання завдань у районах ведення бойових дій. Ця винагорода є складовою грошового забезпечення військових і нараховується додатково до основних та додаткових виплат, а не як відсоток від окладу.

Ураховуючи зазначене, суд вбачає необгрунтованою зазначену позовну вимогу, тому в її задоволенні слід відмовити.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд звертає увагу, що в ухвалі від 25.02.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі суддя визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У зазначеній ухвалі суддя встановив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 336 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 16.06.2023 .

Позивач з 21.01.2023 по 17.02.2023 перебував на на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 252; з 24.03.2023 по 30.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою із медичної карти № 4654; з 29.12.2023 по 24.01.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого, історія хвороби № 14423; з 19.02.2024 по 08.03.2024 проходив амбулаторне лікування (фізіологічне відділення на реабілітацію), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 77032; з 11.03.2024 по 22.03.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою з історії хвороби № 1687/556; з 14.05.2024 по 24.05.2024 стаціонарне лікування, що підтверджується Випискою з історії хвороби № 3194/1062. Позивач 01.07.2024 отримав групу інвалідності з 27.06.2024, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ № 858906.

Врахував, що позивач був військовослужбовцем, проходить військову службу та відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 1877 у зазначені в ній періоди брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Також відповідно до зазначених вище медичних документів позивач після звільнення з військової служби проходив тривале лікування у закладах охорони здоров`я.

Враховуючи зазначене, суддя при відкритті провадження у цій справі дійшов висновку, що строк звернення до суду пропущений позивачем з поважних причин, тому наявні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду та поновив такий строк.

Ураховуючи зазначене, твердження відповідачів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду суд вважає безпідставним.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Також суд врахував, що військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_2 без права юридичної особи. Отже, саме на військову частину НОМЕР_2 необхідно покласти зобов`язання щодо виконання цього рішення.

Позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо виплати належного грошового забезпечення задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Військова частина НОМЕР_1 до 01.09.2023 перебувала на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_4 , який і здійснював виплати грошового забезпечення позивачу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2023 № 2 затверджено Положення про спільне Документ сформований в системі фінансове господарство ІНФОРМАЦІЯ_1 та, зокрема, військової частини НОМЕР_1 (далі Положення).

Так, відповідно до п. 2 наказу від 02.01.2023 № 2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято рішення створити об`єднану фінансово-економічну службу ІНФОРМАЦІЯ_3 до складу якої включити особовий склад відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ОТЦК та СП та фінансово-економічних служб, зокрема, військової частини НОМЕР_1 ; заходи фінансового забезпечення, ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової та бухгалтерської звітності ІНФОРМАЦІЯ_3 , військових частин (зокрема військової частини НОМЕР_1 ) здійснювати силами об`єднаної ФЕС під керівництвом начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_3 та СП.

Абзац 2 п. 3 наказу від 02.01.2023 № 2 передбачає, що вимоги начальника сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_3 , що здійснюється в межах його повноважень, щодо організації фінансово-господарської діяльності, подання до об`єднаної ФЕС необхідних документів та відомостей, є обов`язковими до виконання керівниками структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 та командирами військових частин.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснює виплату нарахованого військовою частиною грошового забезпечення. Тому зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити такі виплати свідчить про задоволення позовних вимог на майбутнє, що є недопустимим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 03.03.2022 по 19.05.2023 із визначенням посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, на 1 січня 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДПРОУ НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.03.2022 по 31.12.2022 із застосуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДПРОУ НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО