Справа № 320/47216/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив, з урахуванням змін:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у м. Києві №118299 від 02.07.2021 про відповідність ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві виключити ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Київській області №32138 від 26.10.2023 р. про відповідність ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області виключити ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наявністю підстав для прийняття Комісією рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості за результатами перевірки поданих ним документів, при цьому віднесення підприємств до ризикових належить до форми здійснення податкового контролю, в рамках якого саме позивач має довести здійснення фінансово-господарських операцій в межах своєї господарської діяльності, однак ним не було подано документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Компанія Укрсервіс ЛТД», ПрАТ «Луцьксантехмонтаж», КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» та КП «Луцькводоканал».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що віднесення позивача до переліку ризикових було здійснено неправомірно та необґрунтовано, а спірні рішення містять виключно загальні підстави для їх прийняття.

В суді першої інстанції позиція ГУ ДПС у м.Києві обґрунтовувалась тим, що під час аналізу бази даних ДПС України було отримано податкову інформацію, що позивач здійснює придбання товарів у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, що і стало підставою для віднесення його до переліку ризикових платників податків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 08.06.2006 зареєстрований у якості юридичної особи, до основного виду діяльності якої за КВЕД є 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За результатами аналізу баз даних ДПС України Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м.Києві встановлено, що підприємство здійснює придбання товарів у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, зокрема, ТОВ "Хантерс Трейд", ТОВ "Сейлмент актив", ТОВ "Е.Я.Н.Е. Форвард технолоджіс", ТОВ "Гарт трейд", ТОВ "Метастрой плюс", ТОВ "Астрбуд", ТОВ "Ай ті фо бізнес", ТОВ "Бюро перекладів "Тріс", що стало підставою для прийняття рішення № 118299 від 02.07.2021 "Про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку" про відповідність ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" () критеріям ризиковості на підставі аналізу господарської діяльності та залишено у відповідному п. 8 Критеріїв ризиковості (а.с.45 т.1).

З метою виключення ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" з переліку ризикових, позивач направив на адресу ГУ ДПС у Київській області вимогу вих.№130 від 17.10.2023, до якої додав документи на підтвердження реальності господарських операцій по своїм контрагентам (а.с.101-106 т.2).

За результатами розгляду вказаної вимоги, Комісією ГУ ДПС у Київській області прийнято рішення № 32138 від 26.10.2023 про відповідність ПП "РЕМВОДПЛАСТ ПЛЮС" () критеріям ризиковості та залишення по п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, у зв`язку з порушенням вимог п. 6 Порядку зупинення з зазначенням наступної інформації " 03 - відсутність необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування, відсутнє придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності". Вказано, що підприємством не надано документи, зокрема, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладних, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків за період з 01.01.2023 по 26.10.2023 за операціями придбання товару за кодом УКТЗЕД 8413, 7303 (а.с.46 т.1).

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачами не було доведено існування підстав для застосування до позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку з відповідним внесенням до переліку ризикових суб`єктів господарювання, у зв`язку з чим оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (що набрала чинності з 01.02.2020) затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Відповідно до п. 2 Порядку 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик.

Ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм пп. «а» або «б» п. 185.1 ст. 185, пп. «а» або «б» п. 187.1 ст. 187, абз. 1 п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обов`язку.

Згідно з п. 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Додатками №1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.

Так, Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, зокрема: п.8 У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення.

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

При цьому, Додатком №4 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле «податкова інформація (заповнюється у разі відповідності п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку)».

За формою оскаржувані рішення відповідачів про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку відповідає вимогам Додатку № 4 до Порядку № 1165.

Так, у вказаних рішеннях зазначено про відповідність позивача критеріям ризиковості платника, а саме п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Підставою для прийняття рішення ГУ ДПС у м. Києві №118299 від 02.07.2021 визначено податкову інформацію, за якою в ході аналізу баз даних ДПС України встановлено, що підприємство здійснює придбання товарів у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, зокрема, ТОВ "Хантерс Трейд", ТОВ "Сейлмент актив", ТОВ "Е.Я.Н.Е. Форвард технолоджіс", ТОВ "Гарт трейд", ТОВ "Метастрой плюс", ТОВ "Астрбуд", ТОВ "Ай ті фо бізнес", ТОВ "Бюро перекладів "Тріс".

В той же час, підставою для прийняття рішення ГУ ДПС у Київській області №32138 від 26.10.2023 було встановлення відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування, відсутнє придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності". Вказано, що підприємством не надано документи, зокрема, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладних, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків за період з 01.01.2023 по 26.10.2023 за операціями придбання товару за кодом УКТЗЕД 8413, 7303.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що в рішенні №118299 від 02.07.2021 ГУ ДПС у м. Києві не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції, які комісією визначено ризиковими.

В той же час, у рішенні №32138 від 26.10.2023 ГУ ДПС у Київській області також не ідентифіковано, конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції, які комісією визначено ризиковими, а також на зазначено контрагентів позивача, господарські операції з якими мають ознаки ризикових.

Отже, оспорювані рішення не містять належних обґрунтувань підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, а відповідачами не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності передбачених законодавством підстав для віднесення позивача до переліку платників податків з ознаками ризиковості, як і не надано доказів наявності податкової інформації, що свідчила б про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи, тобто вказане рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі №640/11321/20, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що рішення ГУ ДПС у Київській області №32138 від 26.10.2023, хоч і містить посилання на направлення позивачем інформації з підтверджуючими документами, однак будь-яка оцінка таким поясненням та доказам надана не була. Незважаючи на те, що позивачем були надані достатні докази на підтвердження фактичного виконання господарських операцій з контрагентами щодо яких контролюючий орган мав сумніви, в тому числі договори, специфікації, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні та банківській виписки, у спірному рішенні ГУ ДПС у Київській області вказав на неподання таких документів позивачем, що суперечить наявним матеріалам справи.

В той же час, доказів наявності відповідних обставин, що були підставою для висновків про відповідність позивача критеріям ризиковості, відповідачами до суду надано не було.

Колегія суддів зазначає, що доводи та сумніви за наслідком отримання інформації контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності, повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених Податковим кодексом України, а не шляхом визнання його автоматично "ризиковим".

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Колегія суддів підкреслює, що оскаржуване рішення не можна визнати обґрунтованим та таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин та за наявності визначених законодавством підстав, без надання належних доказів наявності податкової інформації, що свідчила б про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи, тобто вказане рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі №640/11321/20, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо тверджень апелянта, що в результаті прийняття рішення №32138 від 26.10.2023 попереднє рішення №118299 від 02.07.2021 втрачає чинність, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до абз.25 п.6 Порядку 1165 у разі прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за результатами розгляду інформації та копій документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, попереднє рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку втрачає чинність.

Однак, наведені положення Порядку №1165 набрали чинності 08.07.2023, внаслідок чого вони не можуть бути застосовані до рішення ГУ ДПС у м.Києві №118299, яке було прийнято 02.07.2021.

Крім того, рішення №118299 від 02.07.2021 було прийнято Комісією ГУ ДПС у м.Києві, внаслідок чого відсутні підстави вважати, що у разі прийняття Комісією ГУ ДПС у Київській області рішення №32138 від 26.10.2023, воно може вплинути на чинність рішення, що було прийнято іншою Комісією регіонального рівня, повноваження якої розповсюджується на м.Київ.

При цьому, саме рішенням Комісії ГУ ДПС у м. Києві №118299 від 02.07.2021 позивача було віднесено до переліку ризикових платників податків і саме наявність вказаного рішення було підставою для подання позивачем вимоги від 17.10.2023 вих.№130 про його виключення з вказаного переліку, розгляд якої вже здійснювався Комісією ГУ ДПС у Київській області, тому встановлення правомірності рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві №118299 від 02.07.2021 є ключовим під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Київській області не містить обґрунтувань щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з позовними вимогами про скасування рішення ГУ ДПС у м. Києві №118299 від 02.07.2021, та апелянтом не ставиться перед судом питання про залишення позовної заяви у вказаній частині без розгляду внаслідок пропуску встановленого строку на судове оскарження, то колегія суддів не може приймати до уваги відповідні доводи іншої сторони, а саме ГУ ДПС у м. Києві та вирішувати питання дотримання позивачем строків звернення до суду у вказаній частині.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення є підставою для автоматичного зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних і це створює перешкоди для здійснення господарських операцій.

Отже, рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку порушують його права та охоронювані законом інтереси, оскільки не дозволяють виконувати покладений на останнього обов`язок щодо реєстрації податкових накладних (п. 201.1. ст. 201 ПК України), що фактично позбавляє товариство можливості належним чином проводити свою господарську діяльність.

Також у цій справі суд враховує правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у рішеннях від 14.10.2011 у справі «Щокін проти України» (заява №23759/03) та від 07.07.2011 у справі «Серков проти України» (заява №39766/05) в яких Суд дійшов висновку: по-перше національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство допускало неоднозначне трактування.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування спірних рішень та виключення позивача із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Оскільки підставою для включення позивача до переліку ризикових платників податків були саме спірні рішення Комісій ГУ ДПС у м.Києві та ГУ ДПС у Київській області, які визнані протиправними в судовому порядку, то зобов`язуючи відповідачів виключити позивача з такого переліку суд першої інстанції не здійснив втручання у дискреційні повноваження, з огляду на відсутність іншого альтернативного способу поведінки відповідачів.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Згідно з п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain» пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма