Справа № 160/23047/25
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луговська Г.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) через представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), що полягає у не внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 5 п. «А» Розкладу хвороб Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 та про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних;
- зобов`язати відповідача-1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за результатами проведеного медичного огляду ВЛК від 09.09.2020 р. та про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-2), що полягають у постановці позивача на військовий облік військовозобов`язаних, після визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.5 п.«А» Розкладу хвороб Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 за результатами проведеного медичного огляду ВЛК від 09.09.2020 р. та про перебування позивача на військовому обліку;
- зобов`язати відповідача-2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію щодо скасування статусу «порушень правил військового обліку», у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою від 10.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження та відкрито провадження у справі.
25.09.2025 засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом:
З урахуванням приписів ст.ст.120, 154 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням вихідних днів, заява розглядається 29.08.2025.
В обґрунтування заяви зазначено, що позивач 09.09.2020 р. медичною комісією ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 5 пункту А графи 3 Розкладу хвороб і фізичних недоліків наказу Міністерства оборони України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 р. №402, графи ТДВ, про що видана довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №381 від 09.10.2020 р. Відповідна інформація про результати проходження ВЛК та про виключення з військового обліку військовозобов`язаних була внесена до графи НОМЕР_4 Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 , виданого 10.09.2020 р.
Як зазначає позивач, після авторизації в Електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста через застосунок Міноборони Резерв+, йому стало відомо, що до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів були внесені недостовірні відомості про проходження ним медичного огляду ВЛК та взагалі не внесені відомості про виключення з військового обліку військовозобов`язаних у 2020 році. Так, в графі Постанова ВЛК зазначено: Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, в графі Дата ВЛК 11.09.2020 р. При цьому, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відображається інформація про порушення позивачем правил військового обліку та про перебування позивача на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З огляду на таке, позивач просить забезпечити адміністративний позов визначеним шляхом.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Так, статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово зазначав, що забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Відтак, позивач наполягає на протиправній бездіяльності відповідача-1 та протиправних діях відповідача-2, тому звернувся з відповідним позовом до суду.

У заяві про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб (заборонити відповідачам вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням) зазначається, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду шляхом подання позову.

Враховуючи наведене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст заяви позивача про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб.

Суд вважає, що позивачем доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Станом на момент звернення із позовом та з цією заявою, існують підстави стверджувати, що відповідачем здійснюються заходи щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, відтак йдеться про зміну його статусу з "військовозобов`язаного" на "військовослужбовця".

Стосовно співмірності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для позивача, необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачам вчиняти вчиняти певні дії до набрання законної сили рішенням за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, не змінює обсяг прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб.

Застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав Збройних Сил України, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.

Суд, постановляючи ухвалу, враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 05.02.2025 року у справі № 160/2592/23, згідно з якими процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулась, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Відтак, заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із заявленими позивачем вимогами, позивачем не допущено зловживання процесуальними правами шляхом звернення з заявою про забезпечення позову без заявлення відповідного позову.

Водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене та норми діючого законодавства України, належним способом забезпечення позову ОСОБА_1 буде заборона відповідачам вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за його позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за його позовною заявою до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

За цією ухвалою стягувачем є ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

За цією ухвалою боржниками є:

- ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );

- ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України Про виконавче провадження до 29.09.2028 року (включно).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська