Справа № 280/10795/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10795/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року

у справі №280/10795/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за період з 27.02.2022 по 10.02.2023;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за період з 27.02.2022 по 10.02.2023;

- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про вартість речового майна, що належало до видачі та не проведення виплати компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 10.02.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 10.02.2023;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію за неотримане речове майно за період з 27.02.2022 по 10.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому та інших видах забезпечення у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено у відставку, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення 10.02.2023. Позивач вважає, що при звільненні зі служби він мав отримати, зокрема такі виплати як: компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку; грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби; грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Відповідачами зазначені виплати при звільненні позивача зі служби так і не були здійснені.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за період з 27.02.2022 по 10.02.2023.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за період з 27.02.2022 по 10.02.2023.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції за встановлених у справі обставин дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо не нарахування та не виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період з 27.02.2022 по 10.02.2023, з огляду на те, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм за останнім місцем служби виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та п. 12 ч.1 ст. 12 Закону №3551-ХІІ, право на яку набув військовослужбовець під час військової служби незалежно від місця такої служби та періоду набуття права на відпустку.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо не нарахування і не виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, суд виходив з того, що позивачем не було подано рапорт, а відсутність письмового рапорту виключає наявність підстав для виплати військовослужбовцю грошової допомоги для оздоровлення.

Щодо позовної вимоги в частині не нарахування і не виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошовою забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме: за період березень 2022 року - січень 2023 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи те, що визначальною умовою для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовця є прийняття рішення про демобілізацію, однак позивач був звільнений з військової служби на підставі пп. «а» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі, а фактично рішення про демобілізацію в Україні оголошено не було.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо невидачі довідки про вартість речового майна, ненарахування та невиплати позивачу компенсації за неотримане речове майно, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу положень Інструкції №232 слідує, що єдиною категорією військовослужбовців, яким речове майно, видане у особисте користування видається у власність, відповідно до абз. 3 п. 28 розділу ІІ Інструкції №232, є військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, до яких позивач не належить. Інші категорії військовослужбовців отримують предмети речового майна у користування (носіння).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо не нарахування і не виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за період березень 2022 року - січень 2023 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняте нове рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року.

Скаржник зазначає, що відповідно до п. 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 порядок виплати грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовцям, які вибувають у відпустку або без вибуття у відпустку, тобто які продовжують службу, відрізняється від порядку виплати такої допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби. Відмінність полягає у тому, що у першому випадку рапорт військовослужбовця є обов`язковим документом для отримання допомоги, а в другому випадку (при звільненні) подача такого рапорту не передбачена порядком. Таким чином, оскільки позивач звільнявся з військової служби за віком, то він згідно з абз. 2 п. 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 не повинен був подавати рапорт про виплату йому допомоги на оздоровлення, а вказана допомога повинна була виплачена лише на підставі наказу командира військової частини №43 від 10.02.2023 про виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . З приводу не виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, на думку скаржника, судом першої інстанції не було враховано, що положення абз. 7 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є бланкетними та відсилають до постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014, а не до наказу Міністерства оборони України. Так, згідно з п. 1 - 4 Порядку №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Враховуючи наведене правове регулювання скаржник вважає, що відповідач-1 протиправно при звільненні позивача не виплатив йому одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460.

Військова частина НОМЕР_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Відповідач-2 зазначає, зокрема про те, що обов`язковою передумовою для виплати грошової допомоги на оздоровлення без вибуття у відпустку є подання військовослужбовцем письмового рапорту, тому, враховуючи факт не подання позивачем відповідного письмового рапорту, підстави для нарахування та виплати йому грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік відсутні. Крім того, відповідач-2 вказує про те, що визначальною умовою для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовця є прийняття рішення про демобілізацію, однак позивач був звільнений з військової служби на підставі підпункту «а» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі, а фактично рішення про демобілізацію в Україні оголошено не було, тому судом першої інстанції правомірно вирішено про відсутність підстав для нарахування і виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині незадоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості саме в цій частині.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а також в частині відмови в задоволенні вимог щодо компенсації за неотримане речове майно не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 лютого 2023 року № 43, ОСОБА_1 , заступника командира 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї з озброєння було звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 05.02.2023 №40 у відставку за пунктом «а» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за віком, у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, справи та посаду здав, а також з 10 лютого 2023 року був виключений із списків особового складу НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також за вказаним наказом позивачу належало до виплати:

- щомісячна премія за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та телеграмою Міністерства оборони України від 04 березня 2022 року №248,1210. Окремим дорученням Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року № 2683/4 у розмірі 412% від посадового окладу з « 01» по « 10» Лютого 2023 року;

- надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років згідно телеграми Міністерства оборони України від 18 січня 2022 року №248/269 з 01 по 10 лютого 2023 року.

Крім того, у витягу із наказу №43 від 10.02.2023 зазначено, що за час перебування на службі:

Щорічна основна відпустка за 2022 та 2023 роки не використовувалась.

Відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням заробітної плати за 2023 рік не використовувалась.

Додаткова відпустка як учаснику бойових дій передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР та згідно з пунктом 3 розділу 31 Порядку виплати грошовою забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від « 07» червня 2018 року №260 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 27.07.2022 по 10.02.2023 не надавалась, грошова компенсація не виплачувалася.

Грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройні Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року №260 у розмірі місячного грошового забезпечення не виплачувалась.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до наказу Міністерства оборони України від « 31» січня 2022 року №30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» у розмірі місячного окладу за військовим званням не виплачувалась.

Відповідно до банківської виписки після 10.02.2023, тобто після звільнення, позивачу надійшли суми заробітної плати: 15.02.2023 - 19146,63 грн, 19.02.2023 - 29550,00 грн, 17.03.2023 - 10543,33 грн.

Згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця, позивачу нараховано та було виплачено за останній місяць служби 2023 року: оклад за військовим званням 428,57 грн; посадовий оклад 1510,71 грн; надбавка а вислугу років 775,71 грн; премія в сумі 6224,14 грн; надбавка за особливості проходження служби в сумі 1764,76 грн. Загальна сума до виплати 10543,33 грн.

Судом також встановлено, що Військова частини НОМЕР_1 має статус відокремленого підрозділу, що підтверджується довідкою №15422, та перебуває на фінансовому та інших видах забезпечення у Військовій частині НОМЕР_2 .

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та не виплати при звільненні зі служби сум: компенсації за невикористану щорічну основну відпустку; грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби; грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема допомоги.

Виплата грошової допомоги для оздоровлення встановлена розділом XXIII Порядку №260, пунктами 1 та 2 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відтак, грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини.

При цьому грошова допомога на оздоровлення може надаватися військовослужбовцю без вибуття у відпустку. Саме в такому випадку грошова допомога на оздоровлення надається за рапортом військовослужбовця протягом поточного року.

Крім того, Порядком №260 чітко визначається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

Зі змісту наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2023 №43 вбачається, що позивач з 10.02.2023 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, грошова допомога для оздоровлення за 2023 рік позивачем не отримувалась.

В цьому випадку відповідач-1, виключивши позивача зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 10.02.2023 на підставі наказу №43, не нарахував йому грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, а відповідач-2 (на фінансовому забезпечення якого перебуває відповдіач-1) відповідно таку грошову допомогу позивачу не виплатив, що свідчить про не виконання відповідачами вимог пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260.

Доводи відповідача-2 щодо відсутності підстав для нарахування та виплати такої грошової допомоги через відсутність рапорту від позивача, суд вважає помилковими, такими, що суперечать положенням пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260, які не містять такої умови для нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення при звільненні військовослужбовця зі служби як подання рапорту.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача-1 та відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, відповідно до приписів Порядку №260.

Щодо позовних вимог з приводу нарахування і виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошовою забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме: за період березень 2022 року - січень 2023 року, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України «Про розвідку».

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Положеннями пункту 4 розділу ХХХII Порядку №260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 (далі Порядок №460).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі Порядок №460).

Згідно з п.1 - 4 Порядку №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Аналізу наведених норм дає підстави для висновку, що при звільненні з військової служби позивач, як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI та Порядку №460 має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби.

Таким чином, відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання при звільненні зі служби сум грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої пунктом 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260, та одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI, та, як наслідок, про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року, та зобов`язання військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №280/10795/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року, та зобов`язання військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року, ухвалити нове рішення в цій частині.

Визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року.

Зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі чотирьох відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за період березень 2022 року - січень 2023 року.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №280/10795/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, що встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров