Справа № 640/37248/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року Справа№640/37248/21

Донецький окружний адміністративний суду у складі головуючої судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача перерахувати пенсію з виключенням з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (квітень 1986 р. - березень 1991 р.), періодів: квітня 1986 р., червня 1986 р. - березня 1987 р., травня 1987р. - квітня 1988р., червня 1988 р. - лютого 1989 р., квітня 1989 р. - травня 1989 р., липня 1989р. - березня 1991р. та зобов`язати його провести такий перерахунок пенсії з 01.12.2021 із застосуванням суми коефіцієнтів зарплати (Ск) в розмірі 3,76506.

Ухвалою суду Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2022 звільнено позивача від сплати судового збору, відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, ухвалено не вирішувати клопотання позивача про посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2022 відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві у задоволенні клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №640/37248/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2022 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 43, ) детальний математичний розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 (з урахуванням заяви позивача про її перерахунок від 25.11.2021).

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/37248/21 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято адміністративну справу до провадження. Вирішено розгляд справи проводити спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Під час розгляду справи до суду надійшли витребувані судом документи (матеріали пенсійної справи), з яких було встановлено, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 звернення/заяву позивача від 25.11.2021 було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення № 08 від 01.12.2021 в перерахунку пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 40 Закону України №1058 відмолено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.06.2025 залучено до участі у справі №640/37248/21 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця набережна Перемоги, будинок, 26, Код ). Розпочато розгляд адміністративної справи №640/37248/21 спочатку в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області детальний математичний розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 (з урахуванням заяви позивача про її перерахунок від 25.11.2021).

Позов мотивовано тим, що 25.11.2021 позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про перерахунок пенсії з урахуванням періоду заробітку з квітня 1986 р. по березень 1991 р. (60 місяців), та із застосуванням передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) можливості виключення з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії, періодів: квітня 1986 (1 міс.), червня 1986 - березня 1987 (10 міс.), травня 1987 - квітня 1988 (12 міс.), червня 1988 - лютого 1989 (9 міс.), квітня 1989 - травня 1989 (2 міс.), липня 1989 - березня 1991 (21 міс.), які сумарно складають 55 місяців, що не перевищує 10 відсотків тривалості мого страхового стажу.

ГУ ПФУ в м.Києві листом від 02.12.2021 №2600-0211-8/1926654, відмовило у задоволенні законної вимоги, пославшись, що нібито внаслідок такого перерахунку пенсія зменшиться. Також відповідач вказав, що на його думку для обчислення пенсії має враховуватись весь період страхового стажу починаючи з 1.07.2000 та за бажанням позивача будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000.

Вказану відмову вважає є незаконною, а твердження відповідача про зниження розміру пенсії є наслідком помилкового визначення ним коефіцієнту заробітної плати при перерахунку пенсії за її заявою.

Вказує, що вона не заявляла бажання застосувати для визначення розміру пенсії період страхового стажу з 1.07.2000 чи з 1.07.2000 та будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000. Отже, періодом, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, є період у 60 місяців, що відповідає приведеним вище вимогам Закону №1058. З урахуванням наявної у пенсійній справі довідки про заробіток за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 та додатково поданої довідки про заробіток з 01.01.1982 по 31.12.1986, для перерахунку пенсії має бути застосованим найліпший 60-ти місячний період - з квітня 1986 по березень 1991.

Вказує, що у зв`язку із відсутністю у наявній в пенсійній справі довідці про заробітну плату (1996 року) помісячної розшифровки сум заробітку, що не давало позивачу можливості повною мірою використати законне право на виключення 10 % страхового стажу (55 місяців) з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, разом із заявою про перерахунок пенсії позивач подала довідку про заробітну плату за той же період з помісячною розшифровкою сум заробітку.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1) вказує, що періодом може бути виключно один проміжок часу, а не кілька окремих проміжків часу. Крім того, вказує, що на виконання рішення ОАС міста Києва від 16.09.2021 №640/2568/20 проведено перерахунок пенсії позивача із виключенням з періоду, який врахована заробітна плата для обчислення пенсії, трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991. Також вважає, що проводити перерахунок пенсії позивача недоцільно. Просили відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач вказує, що за змістом частини третьої п. 1 ст. 40 Закону №1058, за вибором особи з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу за умови, що вони в сумі складають не більш як 10% страхового стажу в одинарному розмірі. Вказує, що на застосування у цій нормі Закону слова періоди (які можуть виключатися з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії) у множині, у поєднанні з умовою що вони в сумі не мають перевищувати 10% страхового стажу, твердження відповідача що "таким періодом може бути виключно один проміжок часу, а не кілька окремих проміжків часу" не знаходить підтвердження у Законі. Вказана норма Закону №1058 натомість прямо вказує, що таких періодів може бути декілька, а всі обмеження з даного питання визначені безпосередньо цією ж нормою (не перевищувати 10 % страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі; до 60 місяців тощо).

Вважає, що за даними офіційного сайту Верховної Ради України цей закон є чинним. Внаслідок цього у випадку позивача періодом, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, є будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності (ст.65 Закону "Про пенсійне забезпечення"). Заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої ст. 40 Закону №1058, враховується для перерахунку пенсій призначених до набрання чинності цим Законом виключно за вибором пенсіонера (ст.43 Закону №1058). Вказує, що такого вибору вона не робила. Відповідач не надав доказів, що робила такий вибір. У повідомленні про відмову в перерахунку пенсії відповідач не посилався що вважає періодом, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, інший період ніж вказаний у заяві про перерахунок пенсії.

Відтак твердження, що періодом, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, є інший період ніж вказаний у заяві про перерахунок пенсії - є неправдивим, не підтвердженим доказами і таким, що спростовується наявними доказами у справі.

Щодо твердження відповідача про порушення норм Конституції України в разі задоволення позовних вимог вказує, що рішення Окружного адміністративного суду м.Києва у справі № 640/2568/20 зобов`язує відповідача перерахувати мою пенсію з 01.01.2020. Дане рішення жодним чином не обмежує право подавати заяви про перерахунок пенсії, як і не обмежує обов`язку відповідача їх задовольняти. У даній справі заяву про перерахунок пенсії подано 25.11.2021. У разі задоволення позовних вимог відповідач буде зобов`язаний перерахувати пенсію з 01.12.2021, що не суперечить рішенню суду відносно протиправної відмови відповідача за заявою від 03.01.2020, яке стосуватиметься лише періоду з 01.01.2020 по 01.12.2021. На підставі викладеного, вважає безпідставності заперечень позовних вимог та недоведеності обставин, на які посилається відповідач, просить задовольнити позов у повному обсязі.

У заяві від 30.04.2025 позивач вказує, що в рішенні від 16.09.2021 в справі №640/2568/20, у якій позивач оскаржувала відмову цього ж відповідача перерахувати пенсію з тієї ж підстави, як і у цій справі - оптимізація періоду заробітку, але з виключенням інших періодів (усього 48 місяців), суд дійшов висновку, що "належним способом поновлення порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити виключення згаданих періодів та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії". Проте у лютому 2022 року під приводом виконання цього судового рішення, відповідач замість виключення 48 місяців з періоду заробітку, анулював 48 місяців страхового стажу, стверджуючи, що нібито судове рішення зобов`язує його саме до цього. Разом з цим відповідач вчинив інші протиправні дії: занизив фактичний розмір заробітної плати; завищив розмір середньої заробітної плати в Україні за відповідний період; перерахував пенсію з більш пізньої дати ніж та, що визначена Законом та вказана в рішенні суду.

Окружний адміністративний суд м. Києва (ухвала від 31.10.2022) вказав, що згаданим рішенням відповідача зобов`язано вчинити лише те, що визначено безпосередньо Законом. Шостий апеляційний адміністративний суд встановив (постанова від 08.06.2023), що чинне законодавство взагалі не містить жодного випадку, який допускає зменшення органом Пенсійного фонду України визначеного ним же страхового стажу застрахованої особи, заниження розміру заробітної плати чи завищення середньої заробітної плати в Україні.

Хоча технічну описку в даті перерахунку пенсії у тексті рішення суд виправив вже за два тижні (ухвала від 30.09.2021), відповідач все одно в лютому 2022 перерахував пенсію з неналежної дати і до цього часу відмовляється усунути власну помилку.

Відтак, вважає, що вчинення відповідачем вказаних протиправних дій не пов`язано із помилковим розумінням ним змісту судового рішення чи Закону.

Вказує, що для ефективного поновлення порушених прав недостатньо лише зобов`язати відповідача вчинити дії, зазначені у позовних вимогах. При виконанні судового рішення, яке не визначає всіх параметрів і складових, які мають бути застосовані для перерахунку пенсії, відповідач матиме можливість продовжувати навмисно помилково перераховувати пенсію, для заниження її розміру відносно належного. Як засвідчують вказані вище обставини, за таких умов відповідач користується такою можливістю і вчиняє свавільні дії, спрямовані на завдання позивачу додаткової шкоди. У зв`язку із цим виникла нагальна та об`єктивна необхідність при ухвалені рішення у цій справі визначити строк, порядок і спосіб його виконання, який зокрема передбачатиме, що відповідач має:

а) скасувати оскаржувану відмову в перерахунку пенсії з підстав протиправності її прийняття та прийняти за заявою позивача від 25.11.2021 рішення про перерахунок пенсії відповідно до норм чинного законодавства України, копію якого надати позивачу;

б) виключити з періоду, за який врахована заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії позивача, періодів вказані у позові та перерахувати пенсію позивача з 01.12.2021 із застосуванням:

суми коефіцієнтів зарплати в розмірі 3,74735, тривалості страхового стажу в розмірі не менше ніж 555 місяців та коефіцієнту страхового стажу не менше ніж 0,4625, які були визначені і застосовувались відповідачем для розрахунку пенсії позивача станом на 25.11.2021, не допускаючи зменшення страхового стажу позивача менше ніж 555 місяців;

середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та збільшеної на сукупний добуток коефіцієнтів індексації відповідно до ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) по місяць фактичного перерахунку та виплати позивачу донарахованої частини пенсії;

збільшення пенсії, за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років усього не менше ніж 26 років, на 1 відсоток розміру пенсії, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, чинного в місяць проведення перерахунку та отримання пенсії;

в) виплатити позивачу перераховану таким чином пенсію за рахунок коштів солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування згідно з вимогами пункту 2 ст. 46 Закону №1058;

г) у зв`язку з порушенням відповідачем належного строку виплати донарахованої в результаті вказаного перерахунку пенсії щомісяця з грудня 2021 по місяць її фактичної виплати, нарахувати компенсацію в розмірі, передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та виплатити її позивачу в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата донарахованої за перерахунком пенсії;

д) детальні математичні розрахунки перерахунку пенсії за вказаний період та розрахунку компенсації втрати позивачем частини доходу у зв`язку з порушенням відповідачем строку його виплати - надати позивачу у строк, який не перевищує 10 днів з дня його проведення.

Окремо вказує, що пропонований вище порядок виконання рішення суду не стосується інших доплат до пенсії, які позивач отримувала у період з грудня 2021 та отримує наразі, а саме підвищення до пенсії за Законом України "Про соціальний захист дітей війни" та постанов Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №849 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат для окремих категорій осіб у 2021 році та в подальшому", від 15.09.2021 №963 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому" та від 24.02.2025 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Зазначає, що вказане вище не є зміною позовних вимог, а виключно пропозицією щодо порядку та способу виконання судового рішення в якості вимушеного кроку для попередження високо вірогідних свавільних дій відповідача при виконанні судового рішення, які вже мали місце при виконанні цим відповідачем інших судових рішень, ухвалених на користь. Також вказане має сприяти уникненню потреби додаткових звернень до суду на стадії виконання судового рішення, що узгоджується із метою адміністративного судочинства.

Вказує, що вирішити вказані питання шляхом подання заяви про зміну позовних вимог неможливо, оскільки в такому разу змін потребуватимуть не лише вимоги, але й підстави позову, що відповідно із положеннями Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є недопустимим. Ці обставини виникли чи стали відомі позивачу вже після подання позову, з незалежних і не передбачуваних для позивача обставин, зокрема через несвоєчасний розгляд справи Окружним адміністративним судом м. Києва, тому не є недоліками позову. Проте, вказане питання може бути вирішено судом в порядку частини 2 ст. 9 або ч. 1 ст. 372 КАС України разом з покладенням на відповідача визначених судом обов`язків щодо забезпечення виконання рішення суду, які унеможливлять дії відповідача в інший спосіб ніж це визначено Законом і судовим рішенням.

У заяві від 05.05.2025 позивач зазначає, що надісланий відповідачем розрахунок не доводить що задоволення заяви про перерахунок пенсії від 25.11.2021 та проведення належного розрахунку пенсії (із застосуванням належного 60-ти місячного періоду заробітку для розрахунку пенсії та виключенням з нього винятково періодів вказаних у заяві тощо) призведе до зменшення розміру пенсії. Натомість, він підтверджує вказані у позові твердження, що за умови застосування належного 60-ти місячного період, за який враховується заробіток для розрахунку пенсії, та виключення з нього періодів, вказаних в додатку до заяви про перерахунок пенсії, навіть при застосуванні завищених показників середньої заробітної плати в Україні, коефіцієнт заробітку становитиме 3,3873 (травень 1986р. -1,68715; квітень 1987 р. 3,93514; травень 1988 р. 3,75; березень 1989 р. 3,46789; червень 1989 р. 4,09633). Оскільки на даний час відповідач для розрахунку пенсії застосовує менший коефіцієнт заробітку 1,63958, то після належного перерахунку пенсії за заявою від 25.11.2021, розмір пенсії збільшиться, як це і вказано у позові. Водночас, попри наведене у відзиві на позов у серпні 2022 твердження відповідача, що нібито Законом №1058 встановлено, що з періоду, за який враховується заробітна плата для призначення пенсії, може бути виключено виключно один, а не кілька окремих проміжків часу, просить суд звернути увагу, що власне оскаржуване рішення, яким відмовлено в перерахунку пенсії, не містить такої підстави його прийняття, так само як і Закон не містить такої норми.

Вважає, що вказаний розрахунок доводить, що для ефективного поновлення порушених прав, у цій справі необхідно не лише зобов`язати відповідача вчинити дії, передбачені Законом. Цей розрахунок засвідчує відсутність у відповідача реального контролю за дотриманням посадовими особами при розрахунку пенсії тих норм та вимог чинного законодавства, які підлягають застосуванню у конкретному випадку. Керуючись розрахунком, в якому безпідставно збільшено період, за який враховується заробіток для розрахунку пенсії, та виключено з нього інші періоди та іншій кількості ніж вказано в заяві про перерахунок пенсії, відповідач більш як 3 роки перешкоджає в реалізації законного права на перерахунок пенсії і безпідставно продовжує перешкоджати цьому упродовж усього часу розгляду справи судом. Попри очевидну невідповідність цього розрахунку заяві про перерахунок пенсії та вимогам Закону №1058, які підлягають застосуванню у даному конкретному випадку, відповідач продовжує не визнавати вимог позову, хоча і має об`єктивну можливість перевірити відповідність цього розрахунку вимогам заяви про перерахунок пенсії та Закону №1058 і усунути вказані вище невідповідності, чи визнати вимоги позову. Вказане підтверджує необхідність визначення судом порядку та способу виконання судового рішення, викладену в заяві про зміну обставин від 30.04.2025, а також обов`язків із забезпечення виконання рішення суду, які унеможливлять дії відповідача в інший спосіб ніж це визначено Законом і судовим рішенням. В доповнення до порядку та способу виконання судового рішення у цій справі вважає, що вбачається необхідність покласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві обов`язок особисто перевірити належне у даному конкретному випадку застосування усіх складових перерахунку пенсії, який має бути проведений за заявою від 25.11.2021, узгодити його зі позивачем, а в разі отримання зауважень щодо неналежного застосування складових перерахунку особисто внести в розрахунок необхідні зміни. Просить суд врахувати вказане у цій заяві при розгляді справи, а також застосувати процесуальні права, якими наділено суд, для забезпечення позову та невідкладного вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2) також надійшов відзив на позовну заяву, у якій вказує, що рішенням від 01.12.2021 № 08, винесеного за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що перерахунок пенсії може призвести до зменшення розміру пенсії.

Зазначає, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Відповідно до абзацу третього частин першої статті 24 закону № 1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнт заробітної плати.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Тобто законодавчо закріплено, що період який може бути виключено є один цілий проміжок часу, а не кілька окремих проміжків часу, як того вимагає позивач.

Звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 16.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 640/2568/20, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 (тобто 60 календарних місяців) та здійснити перерахунок пенсії.

На виконання рішення від 16.09.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із виключенням з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії, трудовий стаж за період з 01.01.1987 по 31.12.1991.

Наголошує, що задоволення позовним вимог є безпідставним, оскільки частина періоду, який просить позивачка вже виключена із розрахунку заробітної плати (з 01.01.1987 по 31.12.1991), а період квітня 1986 року та червень - грудень 1986 не можна брати до уваги, оскільки відповідно до ст. 40 Закону № 1058, виключається цільний проміжок часту за будь-які 60 календарних місяців, не більше (норма права є імперативною).

Щодо вимоги провести перерахунок із застосуванням коефіцієнтів заробітної плати у розмірі 3,76506 вказує, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.

У заяві від 18.07.2025 позивач вказує, що надісланий відповідачем - 2 розрахунок не доводить що задоволення заяви про перерахунок пенсії від 25.11.2021 та проведення належного розрахунку пенсії (із застосуванням належного 60-ти місячного періоду заробітку для розрахунку пенсії та виключенням з нього винятково періодів вказаних у заяві, тощо) призведе до зменшення розміру пенсії. Натомість, він підтверджує вказані у позові твердження, що за умови застосування належного 60-ти місячного період, за який враховується заробіток для розрахунку пенсії, та виключення з нього періодів, вказаних в додатку до заяви про перерахунок пенсії, навіть при застосуванні завищених показників середньої заробітної плати в Україні, коефіцієнт заробітку становитиме щонайменше 3,3873 (травень 1986 - 1,68715; квітень 1987 3,93514; травень 1988 3,75; березень 1989 3,46789; червень 1989 4,09633). Оскільки на даний час відповідач для розрахунку пенсії застосовує менший коефіцієнт заробітку 1,63958, то після належного перерахунку пенсії за заявою від 25.11.2021 р. (з урахуванням страхового стажу в розмірі 555 місяців), розмір пенсії збільшиться, як це і вказано у позові.

Щодо твердження відповідача-2 про існування у нього виключної компетенції з питань перерахунку пенсії, зокрема в частині розрахунку коефіцієнтів заробітної плати пенсіонера, вказує, що спосіб та правила визначення цих коефіцієнтів визначено безпосередньо Законом №1058, який не допускає застосування жодного іншого способу та правил їх розрахунку. Закон №1058 не наділяє органи ПФУ жодними дискреційними правами у цьому питанні, а натомість покладає на них обов`язок розраховувати ці коефіцієнти не інакше, як це встановлено безпосередньо цим Законом.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Позивач ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , 25.11.2021 подала до органі пенсійного фонду заяву про перерахунок пенсії. У додатках до заяви про перерахунок пенсії від 25.11.2021 вказала наступне «Відповідно до положень абзацу третього частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заявляю про обрання мною періодів страхового стажу, які при перерахунку пенсії згідно із моєї заявою від 01.10.2021 мають бути виключені з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії - з квітня 1986 р. по березень 1991 р. (60 місяців), а саме:

квітень 1986 р.;

червень 1986 р. - березень 1987 р.;

травень 1987 р. - квітень 1988 р.;

червень 1988 р. - лютий 1989 р.;

квітень 1989 р. - травень 1989 р.;

липень 1989 р. - березень 1991 р.

Зазначені періоди у сумі становлять 55 місяців, що не перевищує 10% мого страхового стажу, обчисленого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві в розмірі 555 місяців.».

За принципом екстериторіальності заява позивача щодо перерахунку пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.12.2021 № 08, позивачу було відмовлено у перерахунку розміру пенсії. У рішенні, зокрема, зазначено, що при проведенні розрахунку пенсії з урахуванням наданих довідок про заробітну плату за період 01.01.1982 - 31.12.1991 розмір пенсії зменшується. Враховуючи вищезазначене, в перерахунку пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 40 Закону відмовлено.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії, звернулась з цим позовом до суду.

Також, судом встановлено, що позивач зверталась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови від задоволення вимог виключити з періоду, за який врахована заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 та проведення перерахунку пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві задовольнити вимогу щодо виключення періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії;

- визнати протиправними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо надання на запит про порядок застосування права на виключення з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, періодів до 60 місяців страхового стажу, недостовірних та неповних роз`яснень щодо наявності підстав для застосування такого права;

- стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві матеріальну шкоду, завдану неповним роз`ясненням у розмірі 9311,70 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 у справі №640/2568/20 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у задоволенні вимог про виключення з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.01.2020. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2021 року виправлено описку у судовому рішенні та вказано, що пенсія позивачки підлягає перерахунку з 01.01.2020.

Також, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №640/2568/20 визначено, що рішенням № 08 від 02.02.2022. Головне управління ПФУ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії позивачки з 03.01.2020, В якості підстави перерахунку вказано - «Призначення за рішенням суду - з 03.01.2020 довічно». В результаті здійсненого перерахунку позивачці визначено страховий стаж - 42 роки 3 місяці 26 днів. За даними розрахунку заробітку для обчислення пенсії відповідач, в результаті оптимізації, визначив коефіцієнт заробітної плати (доходу) позивача за 12 місяців 1988 р. в розмірі 1,63958. виходячи з того, що її заробіток складав 0,03935 грн., а середня заробітна плата - 0,00200 грн.

У постанові зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2021 відповідача було зобов`язано виключити з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії позивача трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991, як це передбачено абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV. Водночас, відповідач при виконанні судового рішення протиправно виключив 4 роки (48 місяців) із страхового стажу позивача. Розраховуючи коефіцієнт заробітної плати (доходу) позивача за 12 місяців 1988 в розмірі 1,63958, відповідач виходив з того, що її заробіток складав 0,03935 грн., а середня заробітна плата - 0,00200 грн. Разом з тим, згідно довідки для розрахунку пенсії заробітна плата позивачки за 1988 рік складала 3 935, 16 крб., а відповідно до даних Державної служби статистики України середньомісячна заробітна плата у галузях економіки за цей період становила 194, 99 крб., у тому числі робітників та службовців 199, 79 крб. Таким чином, при розрахунку коефіцієнту заробітної плати (доходу) відповідач занизив заробітну плату позивачу та завищив показник середньомісячної заробітної плати у галузях економіки. Наведене, у кінцевому результаті, призвело до заниження коефіцієнту заробітної плати (доходу) позивачки за 1988. Враховуючи, що Закон № 1058-IV не допускає заокруглення ані заробітної плати, ані середньомісячної заробітної плати у галузях економіки, такі дії Головного управління ПФУ в м. Києві не можна визнати правомірними.

Цією постановою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення страхового стажу позивача на 4 роки (48 місяців). Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо визначення коефіцієнту заробітної плати (доходу) позивача за 12 місяців 1988 р. в розмірі 1,63958. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії позивача з 03.01.2020.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2023 (надалі Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2024. Цей Закон містить такі норми:

Стаття 8. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг

1. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Стаття 9. Види пенсійних виплат і соціальних послуг

1. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 24. Періоди, з яких складається страховий стаж

1. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

2. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

3. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 25. Коефіцієнт страхового стажу

1. Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

2. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Стаття 27. Розмір пенсії за віком

1. Розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

2. За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Стаття 40. Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії

1. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

2. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Стаття 42. Індексація та перерахунок пенсій

2. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

3. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

4. У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Стаття 43. Перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом

1. Перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

2. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Стаття 45. Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії

2. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

4. Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

5. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Розділ XV "Прикінцеві положення".

4-3. Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Суд зазначає, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу). Пенсія за віком розраховується за єдиною формулою для всіх, а розмір пенсії обчислюється індивідуально для кожної особи і залежить від тривалості набутого страхового стажу особи (коефіцієнта страхового стажу), від величини одержуваного заробітку (доходу), з якого було сплачено страхові внески (індивідуального коефіцієнта заробітної плати), та часу виходу на пенсію. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначається за кожен місяць періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, шляхом співвідношення суми заробітної плати застрахованої особи та середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за один і той же місяць.

Порядок обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначено у статті 40 Закону №1058-IV, яка передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Воднораз, вказана норма дозволяє за бажанням пенсіонера включати до страхового стажу додаткові періоди роботи (будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року включно), або навпаки виключати зі страхового стажу певні періоди роботи (якщо протягом них були низькі заробітки) для підвищення розміру пенсії.

Так, згідно з абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Виключення із підрахунку заробітної плати періодів з найнижчим заробітком з дотриманням умов, наведених у першому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, а також виключення із підрахунку заробітної плати додаткових періодів, які вказані у другому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, є оптимізацією заробітної плати для обчислення пенсії. Право вибору таких періодів страхового стажу надається пенсіонеру.

Суд установив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком.

До розрахунку пенсії увійшли періоди страхового стажу до 01.07.2000, зокрема, з 01.01.1987 по 31.12.1991 (60 місяців) та весь страховий стаж з 01.07.2000 (загалом 555 місяців стажу), про що свідчать матеріали пенсійної справи.

У 2018 році позивач звернулась до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, листом якого від 13.04.2018 повідомлено про порядок розрахунку її пенсії та про відсутність можливості виключення окремих періодів з 01.01.1987 по 31.12.1991, оскільки страховий стаж розрахований роками, а не місяцями.

Позивач 03.01.2020 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про виключення періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 із розрахунку пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 20.01.2020 повідомлено про відсутність підстав для такого виключення, оскільки заробітна плата за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 вказана у роках.

У рішенні суду Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 у справі 640/2568/20, яке набуло законної сили, визначено, що обчислення страхового стажу в місяцях згідно вимог статті 24 Закону № 1058-IV, не є перешкодою для реалізації пенсіонером права на вибір та виключення заробітної плати за певні періоди страхового стажу згідно статті 40 Закону № 1058-IV. Тому, посилання відповідача на те, що підтверджуюча довідка виплаченої заробітної плати з 01.01.1987 по 31.12.1991 не містить деталізації по місяцям, а лише по рокам, є безпідставним.

У постанові суду від 17.01.2022 у справі 640/2568/20 визначено наступне: «Окрім того, колегія суддів звертає увагу на суперечність позиції відповідача, оскільки не зважаючи на те, що згадана довідка не містить відомостей по місяцям, заробітна плата за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 (60 місяців) була врахована для обчислення пенсії позивача, проте за цих же обставин відповідач відмовляє позивачу у виключенні періоду з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991.».

На момент виникнення спірних правовідносин у листопаді 2021 року позивач отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058-IV, з урахуванням страхового стажу - 46 років 3 місяці 26 дні (або 555 місяців).

Як вбачається із наданого відповідачем 2 розрахунку заробітку для обчислення враховується заробітна плата позивача для розрахунку пенсії (квітень 1986 - березень 1991), розрахунок зроблено за 154-х місячний період (січень 1985 жовтень 1990 та січень 2001 жовтень 2008). У графі "Оптимізація" відмітка "++" зроблена на всіх 60 місяцях з листопада 1985 по жовтень 1990, що означає виключення відповідачем-2 60-ти місяців замість спірних 55-ти, хоча всупереч із цим в розділі "Розрахунок заробітку для обчислення" зазначено "Кількість місяців виключених оптимізацією 55".

Суд зазначає, що дані обставини йдуть у розріз позиції відповідача 2 про те, що частина періоду, який просить позивача вже виключена із розрахунку заробітної плати з 01.01.1987 по 31.12.1991, оскільки виключення з періоду позивача, за який враховується заробітна плата для розрахунку пенсії, загалом 74 місяці - в додаток до вже виключених 14 місяців (листопад 1990 - грудень 1991), відповідач 2 відключив ще 60 місяців (з листопада 1985 по жовтень 1990), тобто більше максимально допустимих Законом №1058 59-ти місяців та більше ніж 10% страхового стажу позивача.

Натомість позивачка не погоджується із визначеним індивідуальним коефіцієнтом заробітку та стверджує, що з метою оптимізації заробітку доцільно виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (квітень 1986 - березень 1991), періодів: квітня 1986, червня 1986 - березня 1987, травня 1987 - квітня 1988, червня 1988 - лютого 1989, квітня 1989 - травня 1989, липня 1989 - березня 1991 (55 місяців, що не перевищує 10% від тривалості страхового стажу позивача), що суттєво вплине на зростання індивідуального коефіцієнту заробітку та розміру пенсії.

Суд зазначає, що позивач відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV має право обрати метод визначення заробітної плати для обчислення пенсії і з метою оптимізації заробітку просити про виключення із періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, місяців страхового стажу із найбільш низьким коефіцієнтом заробітку. Зазначений період загалом повинен становити не більше 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв, і не більше 10 % тривалості страхового стажу. Після проведення оптимізації період, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Доцільність виключення певних періодів стажу із підрахунку заробітку визначається з тим, аби внаслідок цього отримати у формулі, наведеній у частині 2 статті 40 Закону №1058-IV, найбільш високе значення показника (Ск : К).

Позивач, надаючи пояснення у позовній заяві, вказує, що у зв`язку із відсутністю у наявній в пенсійній справі довідці про заробітну плату (1996 року) помісячної розшифровки сум заробітку, що не давало їй можливості повною мірою використати законне право на виключення 10 % страхового стажу (55 місяців) з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, разом із заявою про перерахунок пенсії позивач подала довідку про заробітну плату за той же період з помісячною розшифровкою сум заробітку.

Відповідач - 2, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії за віком фактично не навів жодних мотивів цього та не пояснив недоцільність такого перерахунку.

Проте, за підрахунком позивача середньомісячна заробітна плата в галузях економіки (у цілому) становить: у 1986 році - 174,19 крб.; у 1987 році - 180,61 крб.; у 1988 році - 194,99 крб.; у 1989 році - 212,76 крб. Коефіцієнти заробітної плати за місяці, що залишаються після виключення вказаних у заяві періодів, становлять:

за травень 1986 року - 3,19766 (557 крб./174,19 крб.)

за квітень 1987 року - 4,03078 (728 крб./180,61 крб.);

за травень 1988 року - 3,84635 (750 крб./194,99 крб.);

за березень 1989 року - 3,55330 (756 крб./212,76 крб.);

за червень 1989 року - 4,19722 (893 крб.7212,76 крб.).

Сума коефіцієнтів зарплати (Ск) за підрахунком позивача становить 3,76506 ((3,19766 + 4,03078 + 3,84635 + 3,55330 + 4,19722) / 5). Враховуючи, що решта показників, які застосовуються для розрахунку пенсії - коефіцієнт страхового стажу та середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 календарні роки, залишаються незмінними, то пенсія позивача при перерахунку, на думку позивача, має збільшитись, а не зменшитись.

У відзиві на позов відповідач - 2 розрахунки позивача не заперечує і не спростовує доцільність з виключенням з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (квітень 1986 - березень 1991), періодів: квітня 1986, червня 1986 - березня 1987, травня 1987 - квітня 1988, червня 1988 - лютого 1989, квітня 1989 - травня 1989, липня 1989 - березня 1991.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, оскільки безпідставно відмовив позивачу у проведенні «оптимізації» заробітної плати для обчислення пенсії за вибраним позивачем періодом страхового стажу, як це передбачено статтею 40 Закону №1058-IV.

Більш того, Окружний адміністративний суд м .Києва у рішенні по справі № 640/2568/20 встановив, що "виключення періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера", та зобов`язав відповідача виключити таким чином два періоди та перерахувати пенсію позивача. Суд не встановив, що Закон містить обмеження загальної кількості проміжків часу, які можуть виключатись з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, окрім того, що їхня сума в межах 60 місяців має не перевищувати 10% страхового стажу в одинарному розмірі. Дане рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 залишено без змін.

Враховуючи викладене, рішення відповідача 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ указує, що дія статті 13 Конвенції вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням.

Межі обов`язків за відповідною правовою нормою різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З огляду на наведене, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, відповідно до приписів статті 9 Кодексу України про адміністративне судочинство, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача - 2 повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2021 про перерахунок пенсії, із виключенням з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (квітень 1986 - березень 1991 року (60 місяців), періодів: квітня 1986 року, червня 1986 - березня 1987 року, травня 1987 - квітня 1988 року, червня 1988 - лютого 1989 року, квітня 1989 - травня 1989 року, липня 1989 - березня 1991 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення/перерахунку пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області саме повторно розглянути заяви позивача, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В той же час, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого визнано протиправним та скасовано судом.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно перерахунку позивачу пенсії за віком за заявою позивача від 25.11.2021, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Щодо викладених позивачем пропозицій у заяві від 30.04.2025 щодо необхідності при ухвалені рішення у цій справі визначити строк, порядок і спосіб його виконання.

Позивачем зауважено, що такі пропозиції не є зміною позовних вимог, а виключно пропозицією щодо порядку та способу виконання судового рішення в якості вимушеного кроку для попередження високо вірогідних свавільних дій відповідача при виконанні судового рішення.

Проте, суд зазначає, що порядок та спосіб виконання судового рішення регулюється розділом IV КАС України та не вирішується судом під час вирішення спору по суті. Оскільки позивач вказав, що заява від 30.04.2025 не є зміною позовних вимог, то викладенні пропозиції позивача не підлягають задоволенню. Також з цього приводу суд вказує, що судовому захисту підлягають саме порушенні права та інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушенні в майбутньому. Також суд акцентує увагу на тому, що викладенні пропозиції позивача виходять за рамки досліджуваних судом обставин у розрізі заяви позивача від 25.11.2021 та рішення відповідача 2 від 01.12.2021.

Вимога про зобов`язання провести такий перерахунок пенсії з 01.12.2021 із застосуванням суми коефіцієнтів зарплати (Ск) в розмірі 3,76506 задоволенню не підлягає, оскільки вона є такою, що заявлена передчасно.

Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені статтею Кодексу адміністративного судочинства України.

Станом на момент вирішення цієї справи по суті перерахунок пенсії за заявою позивача від 25.11.2021 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не здійснено, а рішення суду, яким встановлено протиправність рішення останнього щодо не здійснення такого перерахунку, не набрало законної сили.

Отже, суд уважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню судом.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29).

Позивач звільнена від сплати судового збору (ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2022), відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.12.2021 №08 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 25.11.2021, виключивши з її періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії (квітень 1986 - березень 1991 року (60 місяців), періоди: квітень 1986 року, з червня 1986 по березень 1987 року, з травня 1987 по квітень 1988 року, з червня 1988 по лютий 1989 року, з квітня 1989 по травень 1989 року, з липня 1989 по березень 1991 року, та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 30.09.2025.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька