Справа № 380/19122/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 вересня 2025 рокусправа № 380/19122/25
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Братичак Уляна Володимирівна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з п.п.1, 2, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.43 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до ч.1 ст.55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 4 ст.59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Суд звертає увагу, що ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076-VI).

На підставі підпункту 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Національної асоціації адвокатів України Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер має містити назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №361/4347/17, вказівка в ордері у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» про те, що якщо правова допомога надається у судах всіх інстанцій - є достатнім та необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Таким чином, суддя зазначає, що за змістом пункту 2 частини першої статті 20, частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», підпункту 12.4 пункту 12 Положення адвокат має вказати в ордері або назву конкретного органу, або назву групи органів, які повинні існувати станом на час видання ордера.

Так, як встановлено судом з матеріалів позовної заяви, таку від імені позивача підписав адвокат Цікало А.А..

На виконання вимог ч. 4 ст. 59 КАС України, для підтвердження повноважень на представництво у Львівському окружному адміністративному суді представником позивача до позовної заяви додано копію ордеру від 22.09.2025 серії ВС №1389761, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 26.06.2025.

Як видно з даного ордеру, адвокат Цікало Андрій Андрійович надає правову допомогу ОСОБА_1 у «судах загальної юрисдикції (першої та другої інстанції), в органах прокуратури, поліції, МВС, СБУ та інших органах Державної влади та Місцевого самоврядування».

Водночас, відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України у редакції, що була чинною до 29 вересня 2016 року включно, а також частини третьої статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), яка була чинною включно до вказаної дати, судочинство здійснювали Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції. Останні становили єдину систему, яка будувалася за принципами територіальності і спеціалізації, а найвищим судовим органом у цій системі був Верховний Суд України (частини перша та друга статті 125 Конституції України у редакції, що була чинною до 29 вересня 2016 року включно, частина перша статті 3, частина перша статті 17 Закону № 2453-VI у редакції, яка була чинною включно до вказаної дати). Крім того, суди загальної юрисдикції спеціалізувалися на розгляді як цивільних і кримінальних, так і господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 18 Закону № 2453-VI у редакції, що була чинною до 29 вересня 2016 року включно).

Із набранням 30 вересня 2016 року чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) приписи щодо існування системи судів загальної юрисдикції були вилучені з Конституції України та відсутні у Законі № 1402-VIII.

За змістом статті 125 Конституції України у редакції, чинній з 29 вересня 2016 року, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Суди України утворюють єдину систему (частина перша статті 3 Закону № 1402-VIII).

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Систему судоустрою складають, зокрема, місцеві суди (частина перша, пункт 1 частина третя статті 17 Закону № 1402-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 21 Закону № 1402-VІІІ місцевими адміністративними судами є окружні адміністративні суди, а також інші суди, визначені процесуальним законом.

З огляду на вказане суддя висновує, що Львівський окружний адміністративний суд не є судом загальної юрисдикції, більше того, адвокат в ордері на надання правничої допомоги серії ВС №1389761 вказав назву групи органів, які не існували станом на час видання цього ордера, зокрема - суди загальної юрисдикції (першої та другої інстанції).

Отже, адвокат не додав до позовної заяви ордера, оформленого відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Положення №41.

За приписами пункту 11 Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на наведене суддя вважає, що позовну заяву підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку. Тож позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту третього частини четвертої статті 169 КАС України.

Позиція суду з розглядуваного питання узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 14 березня 2024 року у справі № 442/5791/23.

Відповідно до ч. 8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При цьому, при поверненні позовної заяви окрему увагу суд звертає на пункти 11, 12 позовних вимог, адже такі взагалі не містять інформації що саме позивач бажає перерахувати (нарахувати, виплатити).

Керуючись ст.169, ст. 243 ст. 248 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна