Справа № 200/2785/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 вересня 2025 року справа №200/2785/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., здійснивши перевірку апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі № 200/2785/25 за позовом Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не був залучений до розгляду справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року та ухвалити нове, відмовивши в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

В апеляційній скарзі заявник звертає увагу на те, що він є належною стороною по справі, користуючись правом на апеляційне оскарження визначеним статтею 293 КАС України. Зазначає, що стягнення судового збору у сумі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 безпосередньо впливає на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки, відповідач перебуває на повному фінансовому забезпеченні апелянта та є його відокремленим підрозділом, тому стягнуті кошти будуть безпосередньо списані з рахунків апелянта, який є розпорядником бюджетних коштів відповідно до постанови КМУ № 154 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Зазначає, що за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426 КК України за матеріалами досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 07.03.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Литвинової І.В. від 09.10.2024 року у справі №757/45904/24-к, було проведено обшук приміщень ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого, згідно переліку резолютивної частини ухвали слідчого судді службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, надано медичні документи з додатками на ім`я ОСОБА_1 10.04.1979 на 3 аркушах.

Апелянт вказує, що позивач не підпадає під територіальну юрисдикцію ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки проживає та зареєстрований як внутрішньо перемішена особа в м. Дніпро, що по суті виключає можливість відповідача внести відомості про виключення позивача з військового обліку в реєстрі системи «Оберіг», а заявника (апелянта) затвердити правомірність виключення відповідно до встановлених норм чинного законодавства.

Також, просить поновити строк на оскарження рішення суду першої інстанції, посилаючись на не отримання зазначеного рішення.

До апеляційного суду від Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 надійшло заперечення на клопотання про поновлення апелянту строку на оскарження рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що апелянтом було пропущено строк на подання апеляційної скарги, встановлений відповідно до статті 295 КАС України.

Також, представник позивача просить взяти до уваги, що апелянт не був стороною по справі, а рішення суду не впливає на його права та обов`язки, тому у нього відсутнє право на подання апеляційної скарги. Просить відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Проаналізувавши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини другої ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення такого.

Згідно з частиною першою ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такі вимоги Кодексу адміністративного судочинства України є імперативними та не підлягають довільному тлумаченню.

Отже, особи, які не брали участі у справі, можуть оскаржити рішення суду лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Тому передумовою їх права на оскарження є матеріально-правова заінтересованість цих осіб. Йдеться саме про їх власну, особисту заінтересованість.

У судовій практиці сформовано загальні принципи та підходи щодо прийнятності та обґрунтованості апеляційних та касаційних скарг осіб, які вважають, що рішення суду прийнято про їх права, обов`язки чи інтереси.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначена правова позиція була сформована Верховним Судом у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17, у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, в ухвалі від 19 жовтня 2018 року у справі № 826/13182/17 та інших і є сталою.

Отже, для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи виникли у зв`язку з прийняттям судового рішення у цієї особи нові права, чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з апеляційною скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірено за скаргою належної особи.

Такий підхід повністю узгоджується з принципом верховенства права та такою його складовою як правова визначеність. Безпідставний перегляд призводить до порушення принципу правової визначеності (res judicata).

Застосування принципу юридичної визначеності докладно розроблено у практиці Європейського суду з прав людини. Міркування ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності сформульовані у багатьох справах, але ґрунтуються на однакових підходах, зокрема, у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19 лютого 2009 року).

Так, ЄСПЛ допускає відхід від принципу юридичної визначеності як виняток, якщо для цього є певні обставини. Переліку цих обставин у практиці ЄСПЛ не сформовано - це питання національного законодавства. Кожна держава самостійно визначає які саме обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення. Проте ЄСПЛ дає їх якісну характеристику.

У справі «Христов проти України», рішення в якій перекладено на українську мову офіційно - Міністерством юстиції України, з посиланням на п. 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» ці обставини зазначені як «вагомі й непереборні». Обставини, за яких допускається перегляд судового рішення, у практиці ЄСПЛ не мають чітко окреслених меж, однак повинні бути істотними та переконливими.

Також, зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 червня 2021 року по справі № 465/79/18.

Як свідчить мотивувальна та резолютивна частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції питання про права, свободи чи інтереси ІНФОРМАЦІЯ_1 жодним чином не вирішувались.

Також, слід зазначити, що апелянт, відповідно до положення, координує та здійснює контроль за діяльністю підпорядкованих територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, контролює дотримання ними вимог законодавства та інше, а відповідач, в свою чергу, як відокремлений підрозділ не обмежений у виконанні функцій щодо представництва та захисту інтересів юридичної особи у судах. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_5 , як відповідач у справі, не скористався своїм правом на оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року, проте не позбавлений цього права.

За наведених обставин, ІНФОРМАЦІЯ_3 не має права на апеляційне оскарження судових рішень у цій справі, а тому підстави для відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою відсутні.

Керуючись ст. 293, 299, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі № 200/2785/25.

Повний текст ухвали складений та підписаний 30 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв