Справа № 200/6622/25
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року Справа№200/6622/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання винити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 92 від 04.06.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, із повним зарахуванням до її пільгового стажу роботи в ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» періоду з 01.07.1993 року по 31 січня 2002 року, з 01.01.2011 по 31.08.2015 по Списку № 1 та Списку № 2 та призначити ОСОБА_1 пенсію з 26.05.2025 року відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, з врахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на безпідставну відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки вважає, що відповідала всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що для обчислення пільгового стажу позивачки за Списком №1 не врахована довідка від 31.03.2025 №155 ПРАТ «ММК імені Ілліча», оскільки у підставі для видачі первинні документи не містять дати. Також Довідка ОК-5 містить дані про те, що 2002 рік всі 12 місяців КОД підстави для обліку спеціального стажу є ПЗ013Б1, що відповідає пільговому стажу за Списком № 2, Довідка від 31.03.2025 №155 видана ПРАТ «ММК імені Ілліча» містить інформацію, що пільговий стаж за Списком № 1 Розділа ХІ підрозділа 5 пункта «а» рахується по 31 січня 2002 року, що є суттєвими розбіжностями з ОК-5. Довідка від 31.03.2025 №155 підлягає перевірці. За даними Реєстру застрахованих осіб до пільгового стажу за Списком №1 та Списку №2 не враховано: З 01.01.2011 по 31.08.2015 по Списку №1 та Списку №2, оскільки відсутня позначка про проведену атестацію робочих місць. Позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 та відповідно до частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком № 2 недосягненням пенсійного віку. Також посилається на те, що Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення/поновлення пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2025 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 11.12.1997.

Позивачка звернулася із заявою від 26.05.2025 про призначення пенсії за віком.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.05.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення від 04.06.2025 № 92 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за роботу за Списком №1, 2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 та відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування недосягненням пенсійного віку.

У вказаному рішенні зазначено, що вік заявниці на дату звернення 50 років 2 місяці, страховий стаж позивачки становить 29 років 6 місяців 14 днів, пільговий стаж по Списку № 2 для визначення права по взаємозаліку становить 10 років 11 місяців 3 днів, у тому числі пільговий стаж по Списку№1 становить 5 років 3 місяці 25 днів.

Також зазначено, що для обчислення пільгового стажу за Списком №1 не врахована довідка від 31.03.2025 № 155 ПрАТ « ММК імені Ілліча» (), оскільки у підставі для видачі первинні документи не містять дати. Довідка від 31.03.2025 №155 підлягає перевірці. За даними Реєстру застрахованих осіб до пільгових робіт за Списком №1 та Списку № 2 не враховано: з 01.01.2011 по 31.08.2015 по Списку №1 та Списку №2, оскільки відсутня позначка про проведену атестацію робочих місць.

До суду надана копія трудової книжки позивачки НОМЕР_2 , яка заповнена 27.05.1994, в якій наявні записи: № 2 щодо прийняття на роботу в металургійний комбінат з 01.07.1993 машиністом крана (кранівник) на гарячій дільниці робіт; № 3 щодо переведення з 01.02.2002 на посаду формівника по виплавці моделей; № 5 щодо звільнення за переведенням до ТОВ «Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод» з 30.09.2013; № 6 щодо прийняття з 01.10.2013 на посаду формівника в ливарному цеху; № 7 щодо переведення з 18.05.2015 на посаду майстра виробничої дільниці, зайнятий на гарячих ділянках/змінний; № 8 щодо переведення з 03.07.2015 на посаду техніка в ливарному цеху; № 11 щодо переведення з 04.08.2015 на посаду техніка в ливарному цеху планово-розподільне бюро; № 12 щодо переведення з 05.09.2016 на іншу посаду.

У довідці ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 31.03.2025 № 155 зазначено, що за період з 01.07.1993 по 31.01.2002 позивачка виконувала роботи в ливарному виробництві (фасоноливарний цех) за професією (посадою) машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках роботи, що передбачена Списком № 1 розділом ХІ підрозділом 5 пунктом «а» (8 років 7 місяців). У цій довідці зазначені підстави видачі: накази про атестацію робочих місць № 137 від 10.05.1994, № 127 від 07.05.1999, № 192 від 30.06.2000. Також зазначено (додаткові відомості), що особові рахунки, технологічний процес, штатний розклад, дані, наявні в інформаційний (автоматичних) та/або в інформаційно-комунікаційних системах підприємства технологія виробництва.

До суду надані витяги з наведених наказів про атестацію робочих місць.

Відповідно до розрахунку стажу форми РС-право: період з 01.07.1993 до 31.12.1999 включно не зарахований до спеціального (пільгового) стажу позивачки; період з 01.01.2000 до 31.12.2001 включно зарахований до спеціального стажу Список № 1; період з 01.01.2002 до 31.12.2002 включно зарахований до спеціального стажу Список № 2 (один рік); період з 01.01.2011 до 31.08.2015 включно не зарахований до спеціального (пільгового) стажу позивачки.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) наявні відомості по спеціальному стажу позивачки за 2002 рік код (код підстави для обліку спецстажу) ЗПЗ013Б1 (12 місяців). Також наявні відомості по спеціальному стажу за періоди з січня 2011 року до серпня 2015 року включно за кодом ЗПЗ013Б1 і кодом ЗПЗ013А1.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови позивачці в призначенні пенсії.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 20 указаного Порядку зазначено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Суд звертає увагу на те, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Наведе відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначила, що «особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці».

Щодо періоду роботи позивачки з 01.07.1993 до 31.12.1999 включно суд зазначає, що наявність спеціального стажу за цей період підтверджується записами в трудовій книжці і довідкою ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 31.03.2025 № 155, яка відповідає установленій Порядком № 637 формі довідки. У цій довідці зазначено, що вона складена на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, що відповідає п. 20 Порядку № 637.

Тому у відповідача не було підстав для не врахування довідкою ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 31.03.2025 № 155 під час вирішення питання про призначення пенсії позивачці.

Суд ураховує право органів Пенсійного фонду України перевіряти обґрунтованість видачі документів та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Водночас лише необхідність, на думку органу Пенсійного фонду України, здійснити відповідну перевірку не може бути підставою для неврахування відповідного періоду до стажу особи і наступної відмови в призначенні пенсії.

З урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував період роботи позивачки з 01.07.1993 до 31.12.1999 включно до спеціального стажу за Списком № 1.

Щодо періоду з 01.01.2000 до 31.12.2001 включно суд зазначає, що цей період враховано до спеціального стажу позивачки за Списком № 1, а тому відсутні підстав для зобов`язання повторно зарахувати цей період до спеціального стажу.

Щодо періоду з 01.01.2002 до 31.01.2002 суд зазначає, що позивачці цей період зараховано як спеціальний стаж за Списком № 2, проте відповідно до довідки від 31.03.2025 № 155 позивачка має спеціальний стаж за цей період за Списком № 1.

З пунктів 1 і 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV випливає, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 і за Списком № 2 встановлені різні вимоги щодо віку жінок, 50 років і 55 років відповідно.

Тому суд вважає, що період з 01.01.2002 до 31.01.2002 має бути зарахований саме як спеціальний стаж за Списком № 1.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства визначено, що:

- код підстави ЗПЗ013Б1 - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам;

- код підстави ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Як було встановлено судом, в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості по спеціальному стажу за періоди з січня 2011 року до серпня 2015 року включно за кодом ЗПЗ013Б1 і кодом ЗПЗ013А1, що підтверджує наявність у позивачки спеціального стажу за цей спірний період.

Посилання відповідача про відсутність позначки про проведену атестацію робочих місць (у відзиві на позовну заяву зазначено, що в довідці ОК-5 позивачки з 2011 року відсутня дата та номер наказу про атестацію робочих місць) суд не враховує з огляду на викладені Великою Палатою Верховного Суду правові висновки в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Тому суд вважає, що ГУ ПФУ безпідставно не врахувало спірний період з 01.01.2011 до 31.08.2015 включно до спеціального стажу позивачки.

Водночас позивачка не визначає певні періоди для зарахування окремо до Списку № 1 та окремо до Списку № 2, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині мають бути задоволенні шляхом зобов`язання зарахувати період з 01.01.2011 до 31.08.2015 включно до спеціального стажу за Списком № 1 та Списком № 2 відповідно до відомостей по спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XIII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XIII), у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Велика Палата в постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 зазначила, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відповідач під час прийняття спірного рішення наведеного не врахував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення і наявність підстав для його скасування.

На момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії вона досягла 50 років. У спірному рішенні зазначено, що пільговий стаж позивачки по Списку№2 для визначення права по взаємозаліку становить 10 років 11 місяців 3 днів (без урахування спірних у цій справі періодів), а її страховий стаж становив 29 років 6 місяців 14 днів, тому вона набула право на пенсію згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 30 березня 2023 року у справі № 300/1951/20.

Водночас, з урахуванням спірних у цій справі періодів спеціального стажу за Списком № 1, зокрема з 01.07.1993 до 31.12.1999 включно, і зарахованого ГУ ПФУ спеціального стажу за Списком № 1 5 років 3 місяці 25 днів, позивачка відповідає вимогам для призначення пенсії згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (досягла 50 років, має страхового стаж не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на відповідних роботах (спеціальний стаж)).

Отже, для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про призначення пенсії на пільгових умовах виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію мають бути задоволенні.

Також суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких обставин, на думку суду, з метою ефективного відновлення порушеного права позивачки підлягають задоволенню її позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Правильність застосування наведеного способу захисту порушеного права позивача підтверджується практикою Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 227/4273/16-а і в рішенні від 21 квітня 2021 року у справі № 360/3611/20.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до квитанції № ПН 4155012 від 11.08.2025 позивачкою сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через систему «Електронний суд», тому позивачка мала сплатити 968,96 грн судового збору.

Частинами 1 і 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню на користь позивачки підлягає 484,48 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Сума в розмірі 242,24 грн є частиною судового збору, що внесена в більшому розмірі ніж установлено Законом України «Про судовий збір», а тому може бути повернута за клопотанням позивачки.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання винити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 4 червня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до її спеціального стажу за Списком № 1 періодів з 1 липня 1993 року до 31 грудня 1999 року включно і з 1 січня 2002 року до 31 січня 2002 року включно, а також періоду з 01.01.2011 до 31.08.2015 включно до її спеціального стажу за Списком № 1 та Списком № 2 (відповідно до відомостей по спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) та призначити ОСОБА_1 з 26.05.2025 пенсію за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суму судових витрат у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Повне рішення суду складено 1 жовтня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков