Справа № 420/33583/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу до відповідача у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 30 днів основної щорічної відпустки за 2021 рік виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 30 днів основної щорічної відпустки за 2021 рік виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 30 днів основної щорічної відпустки за 2019 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 30 днів основної щорічної відпустки за 2019 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

5. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 35 днів основної щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування ОСОБА_3 грошової компенсації сумарно за 35 днів основної щорічної відпустки за 2024 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, виходячи з норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на момент звільнення в запас та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Ухвалою від 04.11.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

04.12.2024 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд стягнути в дохід Державного бюджету України з представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 штраф у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб через зловживання процесуальними правами. В обгрунтування позивач вказує, що образи позивача в процесуальних документах, які подані військовою частиною НОМЕР_1 , за безпосереднім підписом представнка Заворотнюк І.І. є такими, що порушують принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже дозволяти собі вживати прямі образи в бік позивача, це є демонстрацією несудової поведінки відповідача, окрім того, відповідач демонструє своєю поведінкою, що ним приймаються окремі індивідуальні правові акти в межах службової діяльності, які повністю упереджені, адже подання відповіді на процесуальний документ, який містить в собі лише особисті образи, чітко доводить неможливість посадових осіб відповідача об`єктивно відноситись до асиметричної позиції. Таким процесуальним документом, представник військової частини НОМЕР_1 піддає під сумніви свою компетенцію, як представника юридичного підрозділу військової частини.

Розглянувши подане позивачем клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

За пунктом 2 частини 1 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Тобто, приписами КАС України визначені конкретні дії, з урахуванням обставин справи, за яких суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Верховний Суд в постанові від 22.10.2020 року по справі №320/7/19 зазначив, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду. Ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

У той же час, наведені позивачем у клопотанні обставини не свідчать про наявність в діях представника відповідача зловживання процесуальними правами, що вказувало б на умисне затягування розгляду справи та перешкоджання здійсненню правосуддя у порядку, визначеному приписами КАС України.

Відповідно до ч.9 ст.249 КАС України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Таким чином, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.11.2019 року по справі № 171/2124/18, від 18.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц).

При цьому, в постанові від 18 грудня 2024 року по справі № 921/357/20 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 року по справі № 750/3192/14).

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання пзивача про постановлення ухвали про стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб через зловживання процесуальними правами є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 241, 243, 248, 249, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 04.12.2024 року (вхід. № ЕС/70795/24) про застосування заходів процесуального примусу до відповідача - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.В. Андрухів