Справа № 173/2663/24
Суддя: Челюбєєв Є. В.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/2663/24
Номер провадження2-а/173/5/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

01 жовтня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Усенко Ю.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 02.08.2024 року поліцейським відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Міняйло Романом Олеговичем складено постанову серії ЕНА №2737810 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, згідно якої, він притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Із зазначено постановою позивач не згоден, оскільки він не керував мопедом, а в момент, коли під`їхали працівники поліції лише перебував біля мопеда свого батька, оскільки останній попрохав приглянути за мопедом. Будь які докази на підтвердження скоєння ним правопорушення відсутні. Крім того, постанова складена з грубим порушенням, а саме в ній не вказане точне місце вчинення правопорушення, постанову складено протягом 5 хвилин та справа розглянута без його присутності. Тому просить суд скасувати дану постанову та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. від 12.09.2024.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Челюбєєва Є.В. від 25.07.2025 прийнято справу до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що спірна постанова є законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства та в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Доводи позивача, наведені у позові є спробою уникнути відповідальності. Відеофайл з нагрудної камери поліцейських, які зафіксували порушення ПДР позивачем, надати неможливо, у зв`язку з закінченням термінів зберігання.

Дослідивши докази у справі, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2024 поліцейським відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Міняйло Р.О. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2737810, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП України та накладено штраф у сумі 3400 гривень.

Згідно вказаної постанови позивач ОСОБА_1 , 02.08.20204 о 11:57 в м. Верхньодніпровськ, по вул. Авраменка (Карла Лібкнехта), керуючи мопедом Yamahajog без державного номерного знаку здійснив стоянку ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу та не мав посвідчення водія категорії А1, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.п. «а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.п «а» п.2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями ч.2 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, з наведених норм вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі та, на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведених норм можна зробити висновок, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський зобов`язаний з`ясувати обставини правопорушення, встановити подію і склад адміністративного правопорушення та у винесеній постанові зазначити докази, якими підтверджується подія і склад адміністративного правопорушення, зокрема, у випадку здійснення запису порушення, зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином, сам опис адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Лише фіксація вчинення особою адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід довести протиправність правопорушення, зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України.

З оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2737810 від 02.08.2024 вбачається, що доказів вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху у ній не зазначено, графа 7 «До постанови додаються» не заповнена. Позивач заперечуючи проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП зазначив, що не керував транспортним засобом, а лише перебував коло нього.

Натомість, відповідач зазначені доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача, вказуючи на порушення позивачем вимог п.п.«а» п.2.1 України, посилався лише на загальні положення щодо складення постанови про адміністративне правопорушення, в той же час не конкретизував об`єктивну сторону правопорушення, тобто на підставі чого інспектором патрульної поліції було встановлено, що позивач керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування. Відсутні такі посилання й в оскаржуваній постанові.

Решта доводів позивача, щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, так само не була спростована відповідачем.

Разом з цим, посилання позивача на те, що в постанові не вказано точне місце вчинення правопорушення, на думку суду, спростовується спірною постановою, де зазначено, що правопорушення вчинено в м. Верхньодніпровськ, по вул. Авраменка (Карла Лібкнехта).

Щодо покликання позивача на формальність розгляду справи через зазначення п`яти хвилин на розгляд, то суд зазначає, що законом не передбачено часового обмеження строку розгляду матеріалів щодо вчиненого правопорушення. А відтак, такі доводи не заслуговують на увагу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На переконання суду, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд доходить висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та захист порушених прав позивача з урахуванням передбачених ч.3 ст.286 КАС України повноважень суду - скасування постанови серії ЕНА № 2737810, винесеної 02.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.5,9,72,74,77,143,252,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А, ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2737810 від 02.08.2024, винесену поліцейським ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Міняйло Романом Олеговичем, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.В. Челюбєєв