Справа № 480/6238/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 р. Справа № 480/6238/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 07.08.25 по справі № 480/6238/25

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "СУМБУД"

про застосування тимчасового обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління ДПС у Сумській області звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Сумбуд", ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- встановити тимчасове обмеження керівнику ПАТ "Сумбуд" ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту погашення податкового боргу загальною сумою 1164999,99 грн. або у разі внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника ПАТ "Сумбуд", або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство щодо Приватного акціонерного товариства "Сумбуд".

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ПАТ "Сумбуд" не сплачено податковий борг у розмірі 1164999,99 грн. протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Сумській області вважає, що наявні підстави для встановлення судом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівнику згаданої юридичної особи відповідно до положень статті 289-2 КАС України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ГУ ДПС у Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до норм ст. 59 ПК України, ПАТ "Сумбуд" сформована податкова вимога від 12.09.2024 №0-1828, податковий борг не переривався, а отже податкова вимога не відкликана відповідно до ст. 60 ПК України, що свідчить про відсутність у контролюючого органу правових підстав для прийняття нової податкової вимоги на збільшену суму податкового боргу. Оскільки станом на момент звернення позивача з позовом до суду податковий борг ПрАТ "Сумбуд" не погашений, його розмір станом на 01.07.2025 склав 1164999,99 грн., а 240-й календарний день з дня вручення податкової вимоги сплинув 21.05.2025, тобто у ГУ ДПС у Сумській області наявні підстави для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ "Сумбуд" зареєстрований як юридична особа та є платником податків, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та ідентифікаційними даними про юридичну особу (а.с.125-126). Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником ПрАТ "Сумбуд".

Відповідно до розрахунку податкового боргу та витягів з ІКПП ІКС "Податковий блок" по ПДВ, по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, по земельному податку з юридичних осіб, з орендної плати з юридичних осіб та з податку підприємства який сплачують інші підприємства рахується загальний податковий борг у розмірі 1164999,99грн. (а.с.12-13, 17-32).

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Сумській області сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 12.09.2024 №0-1828 на суму 157016,43грн., яка отримана головним бухгалтером підприємства відповідача 23.09.2025, що підтверджується його підписом.

Матеріалами справи встановлено, що податковий борг з моменту отримання уповноваженою особою ПрАТ "Сумбуд" податкової вимоги від 12.09.2024 №0-1828 не переривався та станом на 16.06.2025 перевищив 1 мільйон гривень .

Посилаючись на наявність у ПАТ "Сумбуд" податкового боргу більше 1 мільйона, який не сплачений протягом 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Верховною Радою України прийнято Закон України від 30 листопада 2021 року №1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" .

Згідно з нормами цього Закону з 1 січня 2022 року набирають чинності положення Закону у частині встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника платника податків - боржника за межі України.

Так, Законом внесено зміни, зокрема до статей 14, 20, 87 та 91 Податкового кодексу Кодексу, статей 283 i 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 6 Закону України від 21 січня 1994 року №3857 - ХІІ "Про порядок виїзду з України i в`їзду в Україну громадян України".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Правовими положеннями пункту 59.1. статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1000000,00 грн, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Статтею 289-2 КАС України встановлені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.

За приписами частини першої названої норми у разі невиконання у встановлені ПК України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1000000,00 грн, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що податковий орган може звернутися до суду з позовом про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України лише за умови одночасної наявності таких умов: існування податкового боргу, що становить більше 1000000,00 грн, та несплата такого боргу протягом 240 днів з моменту вручення податкової вимоги про його погашення.

Позивач вказує, що оскільки податкова вимога від 12.09.2024 №0-1828 на суму 157016,43 грн. отримана представником підприємства 23.09.2024, податковий борг не переривався, не є погашеним, нова податкова вимога на збільшену суму не приймалась та факт наявності у підприємства податкового боргу станом на час подання позову (06.08.2025) у розмірі 1164999,99 грн. підтверджується карткою платника податків ПАТ "Сумбуд", відтак у податкового органу є законні підстави для звернення до суду з даним позовом у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 59 ПК України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума боргу та податкова вимога додаткового не надсилається (не вручається), однак податковий борг ПАТ "Сумбуд" перевищив більше ніж 1 мільйон лише 16.05.2025, а з цим позовом позивач звернувся до суду 06.08.2025. Тобто, станом на момент звернення ГУ ДПС у Сумській області до суду не минуло 240 календарних днів з дня вручення ПАТ "Сумбуд" податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1000000,00 грн.

Відповідно до висновків щодо правозастосування пункту 87.13 статті 87 ПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 160/5655/22, підтриманий у постанові від 29 липня 2025 року у справі №120/3384/24, вказано, що системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України свідчить, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1000000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, недоведеність сукупності двох обов`язкових умов, передбачених пунктом 87.13 статті 87 ПК України, свідчить про відсутність правових підстав для застосування до керівника ПАТ "Сумбуд" обмежувального заходу у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України станом на час розгляду цієї справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 по справі № 480/6238/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський