Справа № 200/2722/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року справа №200/2722/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Хорошої Ксенії Геннадіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 200/2722/25 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення комісії про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 14.02.2025 року № 3; - зобов`язати повторно розглянути заяву від 10.01.2025 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти за нею рішення.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.02.2025 № 09/1943 позивача повідомлено, що протоколом від 14.02.2025 № 3 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу. Підставою відмови зазначено: у зв`язку з поданням заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку, не особисто. Вважає, що обов`язок "особисто подати", не є тотожним обов`язку "особисто прибути", оскільки ні Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", ні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні Порядок №560 не зобов`язують військовозобов`язаного особисто прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для реалізації права на відстрочення від призову під час мобілізації з підстав, передбачених статтею 23 Закону №3543-ХІІ.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 200/2722/25 у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що поняття «особисто повідомити», «особисто подати» не тотожні поняттям «особисто прибути», «особисто з`явитись», чого фактично вимагається від позивача для вирішення питання про надання йому відстрочки.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 31.01.2014.

Через Укрпошту надіслана заява від імені позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву від 10.01.2025, якою повідомив про наявність у нього права на відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до переліку додатків до вказаної заяви не додавався військово-обліковий документ.

Суд звертає увагу на те, заява від 10.01.2025 була надіслана до відповідача-1 22 січня 2025 року, що підтверджується відбитком штемпелю Укрпошти на описі вкладення і відповідними відмітками Укрпошти на поштовому конверті.

Указана заява зареєстрована відповідачем-1 25.01.2025.

У повідомленні відповідча-1 № 09/1943 від 15.02.2025 зазначено, що протоколом від 14.02.2025 комісія ухвалила рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Указано, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: заява військовозобов`язаного подана засобами поштового зв`язку (не особисто подано), що унеможливлює здійснення перевірки підстав для надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, яка здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки відповідно до частини 7 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для розгляду заяви про відстрочку, яка подана засобами поштового зв`язку.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України Про правовий режим воєнного стану Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Військовий стан триває на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 8 ч. 1 статті 23 Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі Закон № 3543-XII) передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Частиною 7 ст. 23 Закон № 3543-XII установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України, про що зазначено в ч. 8 ст. 23 Закон № 3543-XII.

Пунктами 56 і 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку № 560, у редакції Постанови КМУ № 1558 від 31.12.2024, яка була чинною на момент подання заяви про оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, установлено, що наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Відповідно до п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, спірним є питання правомірності відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з не дотриманням (на думку відповідачів) позивачем порядку подання відповідної заяви, а саме чи може вважатися подання письмової заяви засобами поштового зв`язку особистим поданням заяви.

Суд звертає увагу на п. 36 Порядку № 560, за яким за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені, зокрема, представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку.

Отже безпосередньо Порядок № 560 розмежовує вчинення дій особисто або через засоби зв`язку.

Додатково суд звертає увагу на приписи ст. 5 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР Про звернення громадян, відповідно до яких звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У межах цієї справи суд не досліджує питання застосування Закону Про звернення громадян у спірних правовідносинах. Проте суд звертає увагу на те, що, за загальним правилом, законодавець розрізняє порядок звернення особи шляхом надсилання поштою та шляхом особистої передачі.

Водночас суд зауважує, що в спірних відносинах підлягають застосуванню саме норми Закону № 3543-XII, Порядку № 560.

Суд вважає, що за змістом п. 58 Порядку № 560 заява за формою, визначеною у додатку 4, подається шляхом особистої передачі до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, а не шляхом надсилання поштою, кур`єром, через представника тощо.

Наведене також підтверджується другим абзацом п. 58 Порядку № 560, яким установлено, що під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Суд звертає увагу, що військовозобов`язаний має саме пред`явити військово-обліковий документ, а не надати його копію або додати його копію до відповідної заяви.

Судом установлено, що заява від 10.01.2025 з додатками була надіслана 22.01.2025 через Укрпошту. Під час надіслання такого відправлення не перевіряються документи, що встановлюють особу відправника.

Також судом установлено, що, до прийняття комісією спірного рішення, позивач взагалі не пред`являв і не додавав до заяви від 10.01.2025 військово-обліковий документ.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач-1 (відповідна комісія) не був зобов`язаний задовольняти заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки позивачем не дотриману встановленого порядку подання цієї заяви.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися із заявою щодо оформлення довідки про відстрочку у встановленому законодавством порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Хорошої Ксенії Геннадіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 200/2722/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 200/2722/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв