Справа № 620/1955/25
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1955/25 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В,,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.11.2024 №75 про відмову їй в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'';

- зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області перевести її з 19.08.2024 з пенсії за віком відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 19.12.1993 №3723-ХІІ ''Про державну службу'' та п.п. 10, 12 ''Прикінцевих та перехідних положень'' Закону України від 10.12.2015 №889-VIIІ ''Про державну службу''.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивачки достатньо стажу роботи на державній службі, страхового стажу та віку для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.11.2024 №75 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи у Державній митній службі України з 05.07.1993 по 30.08.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 19.11.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, апелянт вказує, що оскільки посадовим особам митних органів згідно статті 410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, періоди роботи заявниці в Київській митниці не зараховуються до стажу роботи державної служби. Апелянт стверджує, що правові підстави для зарахування періоду роботи з 08.11.1995 по 30.08.2024 до стажу державної служби відсутні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що умовний стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, станом на 01.05.2016 відсутній, у переведенні з одного виду пенсії на інший відмовлено.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, зобов`язавши Пенсійний орган призначити пенсію позивачу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 та від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка 19.11.2024 звернулася із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказану заяву розглянуто за екстериторіальним принципом та рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 27.11.2024 №75 позивачці відмовлено в перерахунку спірної пенсії, оскільки відсутній стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, зазначено, що відповідно до даних трудової книжки в період з 05.07.1993 по 30.08.2024 позивач працювала у Державній митній службі України. До стажу державної служби позивачу можливо зарахувати період роботи з 05.07.1993 по 07.11.1995, що становить 2 роки 4 місяці 3 дні. З 08.11.1995 позивачу присвоєно персональне звання інспектора митної служби, а тому період з 08.11.1995 по 30.08.2024 неможливо зарахувати до стажу державної служби, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ) та розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону №3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Так, підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу відповідач вказує на відсутність необхідного спеціального стажу.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала на посадах:

- 14.05.1996 - призначена на посаду головного інспектора Чернігівської митниці Державного митного комітету України;

- 10.04.1997 - звільнена із займаної посади у зв`язку з ліквідацією Чернігівської митниці Державного митного комітету України;

- 11.04.1997 - призначена на посаду інспектора Чернігівської митниці Державної митної служби України;

- 16.07.2001 - призначена на посаду головного інспектора по охороні праці Чернігівської митниці Державної митної служби України;

- 01.03.2006 - призначена на посаду головного інспектора з охорони праці Чернігівської митниці Державної митної служби України;

- 01.06.2013 - переведена на посаду провідного інспектора відділу митного оформлення Чернігівської митниці Міндоходів;

- 14.11.2013 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення;

- 12.01.2015 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення Чернігівської митниці ДФС;

- 01.03.2016 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю за переміщенням товарів управління організацій митного контролю Чернігівської митниці ДФС;

- 27.08.2018 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю за переміщенням товарів управління організацій митного контролю та оформлення Чернігівської митниці ДФС;

- 23.12.2019 - звільнена із займаної посади відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України та пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» в порядку переведення до Північної митної Держмитслужби;

- 24.12.2019 - призначена на посаду головного державного інспектора відділу контролю за переміщенням товарів Північної митниці Держмитслужби, в порядку переведення з Чернігівської митниці ДФС;

- 30.06.2021 - звільнена з займаної посади відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу», пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України в порядку переведення до Чернігівської митниці;

- 01.07.2021 - призначена на посаду державного інспектора відділу контролю за переміщенням товарів Чернігівської митниці в порядку переведення з Північної митниці Держмитслужби із встановленням випробування строком на 6 місяців;

- 10.07.2023 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю за переміщенням товарів Чернігівської митниці з укладенням контракту про проходження державної служби;

- 26.09.2023 - звільнена із займаної посади відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 та пункту частини 12 статті 31-1 Закону України «Про державну службу» у порядку переведення до Київської митниці з розірванням контракту про проходження державної служби;

- 27.09.2023 - призначена на посаду головного державного інспектора сектору з питань охорони праці та мобілізаційної роботи організаційно-розпорядчого управління, шляхом укладення контракту про проходження державної служби, у порядку переведення з Чернігівської митниці;

- 30.08.2024 - припинено державну службу та звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців Київської митниці, розірвавши контракт про проходження державної служби відповідно до п.4 частини першої статті 83, п.1 частини першої та третьої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Отже, відповідачем не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи на посадах в органах митниці.

Разом з тим, згідно із пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених діючим на той час законодавством.

Частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно із пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) (в редакції, чинній на час роботи позивача, чинного до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).

Відповідно до статті 407 Митного кодексу України посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, -Законом України «Про державну службу» (стаття 408 Митного кодексу України).

Також, згідно зі статтею 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» . При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» , незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивач досягнула пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має необхідний страховий стаж, у тому числі на посадах державної служби, а тому має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, як наслідок твердження відповідача про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що суд не має права втручатися в дискрецію суб`єкта владних повноважень, судова колегія відхиляє, оскільки відповідні дискреційні повноваження вже були реалізовані органом ПФУ при розгляді заяви позивачки щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" за результатами чого прийнято спірне рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Тож, при розгляді цього спору завданням адміністративного судочинства є ефективне відновлення порушеного права позивача на призначення йому відповідної пенсії, що відповідає приписам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) про те, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Тож, враховуючи, що позивачем доведено і відповідачем не спростовано наявності в нього права на призначення відповідної пенсії, орган ПФУ за виниклих правовідносин не має іншої альтернативної поведінки, окрім як призначити ОСОБА_1 відповідну пенсію. Тому, доводи апелянта щодо втручання суду в дискреційні повноваження органу ПФУ є безпідставними.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, дійшов помилкових висновків в частині визначення конкретного територіального органу Пенсійного фонду України, який має здійснити зарахування до стажу державної служби період її роботи у Державній митній службі України з 05.07.1993 по 30.08.2024, а також призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Так, рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії прийнято не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а іншим територіальним органом Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідна заява про призначення пенсії подавалася позивачем за місцем реєстрації до відповідного управління Пенсійного фонду України.

Колегія суддів зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.4.1 р. IV якого заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 р.IV наведеного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановлення порядку розгляду заяв про призначення пенсії за принципом екстериторіальності не спростовує положення законодавства, що виплата пенсії здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем проживання особи, що прямо передбачено п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи принцип верховенства права, аналізу чинного законодавства, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача та уникаючи надмірного формалізму, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи у Державній митній службі України з 05.07.1993 по 30.08.2024 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 19.11.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Отже, з огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині.

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі №620/1955/25 змінити в резолютивній частині, виклавши її редакцію наступним чином:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.11.2024 №75 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи у Державній митній службі України з 05.07.1993 по 30.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 19.11.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83А, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова