Справа № 756/14788/24
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.№ 2-а/756/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, до відповідача, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №655 від 07.11.2024, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Позовна заява обґрунтована тим, що Постановою про адміністративне правопорушення №655 від 07.11.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн., у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, такою що складена з порушенням норм законодавства, отже є такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 07.11.2024 року позивача було затримано на вулиці та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він пред`явив Витяг №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. При цьому, у витязі зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі статус військового обліку міститься позначка - "На обліку".

Таким чином, вказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення (за ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період).

Інформація про перебування позивача на військовому обліку міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що також підтверджується відповідним витягом.

Крім цього, до розгляду справи не було допущено адвоката, з посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовим об`єктом з обмеженим доступом.

Таким чином ОСОБА_1 було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 03.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилався на те, що в Україні з 24.02.2022 року діє особливий період.

07.11.2024 уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході виконання покладених на них завдань, в межах адміністративної-територіальної одиниці Оболонського району міста Києва, під час перевірки у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікових документів, був зупинений ОСОБА_1 .

Цього ж дня виявлено, що за даними за даними паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 16.07.2011р., Бердянським МВ ГУ МВС України в Запорізькій області, позивач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно з Тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , з 09.07.2018 ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було з`ясовано, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Юнікіт груп», наразі проживає на території АДРЕСА_2 та на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 не перебуває.

Представник відповідача посилався на положення ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, відповідно до якої, після прибуття до нового місця проживання призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та на вимоги «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які є Додатком 2 до Порядку №1487, а саме підпункту 7 пункту 1 Правил громадяни особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання зобов`язані прибути із паспортом громадянина України й військово-обліковими документами до відповідного РТЦК та СП, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік.

Змінивши місце свого проживання, позивач всупереч вимогам Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не прибув та на військовий облік за новим місцем свого проживання не став, тим самим порушив вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Тому, 07.11.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно Позивача складений протокол № 655 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивачу роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. та право користуватися юридичною допомогою адвоката під його особистий підпис. За даними вказаного протоколу позивач повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та про отримання другого примірника протоколу. Пояснень і зауважень щодо змісту протоколу позивач не надавав, клопотання про відкладення розгляду справи та залучення адвоката не заявляв.

Тому, 07.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення з`ясовано, що позивач не перебуває на військовому обліку, тим самим порушивши вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Копію даної постанови позивач отримав в день її складання, про що свідчить його підпис в постанові.

З огляду на викладене, відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП та прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

У зв`язку з вищевикладеним, вважають, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 складений протокол про адміністративне правопорушення № 655 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого останній не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться 07.11.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №622, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 винесено постанову № 655 від 07.11.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що останній не перебуває на військовому обліку, тим самим порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_4 своїми діями порушив ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий облік та військовий обов`язок» та п. 22 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період передбачено частиною 3 цієї статті.

Диспозиція ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Згідно з п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Частиною 3 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У пункті 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 №1487, закріплено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання

- у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

- особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів".

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до Витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі статус військового обліку міститься позначка - "На обліку", дата формування витягу 04.06.2024.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді №1748080 від 08.09.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, станом на 08.09.2025, відсутня інформація щодо ОСОБА_1 .

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_5 перебував на обліку, згідно з Тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 з 09.07.2018 у ІНФОРМАЦІЯ_7 та відповідно до Витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в графі статус військового обліку міститься позначка - "На обліку", дата формування витягу 04.06.2024.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Місце перебування і місце проживання можуть бути відмінними від місця зареєстрованого проживання, однак для висновку про те, що певна адреса є місцем проживання фізичної особи, зміна якого зумовлювала б його звернення до ТЦК цієї адміністративно-територіальної одиниці для постановки на військовий облік, має бути представлено докази.

Таких доказів матеріали справи не містять і при прийнятті оскаржуваної постанови таких доказів не було у розпорядженні начальника Оболонського районного ТЦК.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

За таких обставин оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122 ч.1, 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову№655 від 07 листопада 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М.Майбоженко