Справа № 420/39823/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/39823/24
Головуючий в 1 інстанції: Караван Р.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенко О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.02.2022, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.01.2025 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, доплат до пенсії, індексації пенсії) максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, доплат до пенсії, індексації пенсії) з 01.02.2022, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.02.2022, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.01.2025 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2022, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині, у якій відмовлено у задоволенні позовних вимог, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити; скасувати рішення суду першої інстанції в частині, у якій відмовлено у задоволенні позовних вимог (щодо виплати пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, доплат до пенсії, індексації пенсії) та в частині мотивування суду про те, що виплата пенсії без обмеження розміром має бути здійснена з розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством; прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та виключити з мотивувальної частини рішення мотивування суду про те, що виплата пенсії без обмеження розміром має бути здійснена з розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що на теперішній час в чинному законодавстві України відсутні будь-які правові норми, які б встановлювали обмеження розміру пенсії осіб, яким пенсія призначена відповідно та на умовах, встановлених Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

Апелянт зазначає, що положення пункту 2 Розділу II Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI, на які посилається в рішенні суд в якості обґрунтування відмови у задоволенні частини позовних вимог, не поширюють свою дію на позивача та не можуть бути застосовані у даних спірних правовідносинах. Вказує, що в чинному законодавстві взагалі відсутні та через це судом у рішенні також не наведені правові норми, якими б встановлювалось, що виплата пенсії без обмеження розміром може бути здійснена тільки без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

На думку апелянта, суд першої інстанції неправомірно зазначає у рішенні, який саме розмір пенсії слід застосовувати для виплати, апелянт вважає що таким чином суд допустив безпосереднє втручання у виключні дискреційні повноваження ГУПФУ.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не мав правових підстав надавати оцінку розміру та складу пенсійної виплати, оскільки це не було пов`язано із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Спірним питанням у справі є обмеження виплати позивачу пенсії, перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24, будь-яким максимальним розміром.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі №420/25734/24 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2022 на підставі довідки від 21.06.2024 №ЮО118331 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, з 01.02.2023 на підставі довідки від 21.06.2024 №ЮО118331 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного в указаних довідках, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2022 на підставі довідки від 21.06.2024 №ЮО118331 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 та з 01.02.2023 на підставі довідки від 21.06.2024 №ЮО118331 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи з грошового забезпечення, визначеного в указаних довідках, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року по справі № 420/23267/23 відповідачем в грудні 2024 року було проведено перерахунок пенсії позивача, що підтверджується наявними в справі перерахунками.

Станом на 01.02.2022 пенсію перераховано із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7340.00, оклад за військове звання 1890.00, процентна надбавка за вислугу років 45% - 4198.00, офіцер, прапор. класу майстер 7% - 513,80, робота з таємн. виробами, носіями, док. 10% - 734.00, надбавка за специфічні умови проходження служби 65% - 8793.53, премія 35% - 2589.00, всього 26138.83. Підсумок пенсії (з надбавками): 26962.43. З урахуванням максимального розміру пенсії: 19340.00 (а.с. 17).

Станом на 01.02.2023 пенсію перераховано із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7940.00, оклад за військове звання 2150.00, процентна надбавка за вислугу років 45% 4540.50, робота з таємн. виробами, носіями, док. 10% 794.00, офіцер, прапор. класу майстер 7% 555,80, надбавка за специфічні умови проходження служби 65% 9509.83, премія 140% 11116.00, всього 36606.13. Підсумок пенсії (з надбавками): 37493.33. З урахуванням максимального розміру пенсії: 24064.61 (а.с. 18).

Станом на 01.03.2024 пенсію перераховано із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7940.00, оклад за військове звання 2150.00, процентна надбавка за вислугу років 45% 4540.50, робота з таємн. виробами, носіями, док. 10% 794.00, офіцер, прапор. класу майстер 7% 555,80, надбавка за специфічні умови проходження служби 65% 9509.83, премія 140% 11116.00, всього 36606.13. Підсумок пенсії (з надбавками): 39475.53. З урахуванням максимального розміру пенсії: 25564.62 (а.с. 19).

Станом на 01.01.2025 пенсію перераховано із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7940.00, оклад за військове звання 2150.00, процентна надбавка за вислугу років 45% 4540.50, робота з таємн. виробами, носіями, док. 10% 794.00, офіцер, прапор. класу майстер 7% 555,80, надбавка за специфічні умови проходження служби 65% 9509.83, премія 140% 11116.00, всього 36606.13. Підсумок пенсії (з надбавками): 39475.53. З урахуванням максимального розміру пенсії: 25564.62 (а.с. 20).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження розміру пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що відповідачем було протиправно під час перерахунку пенсії обмежено розмір призначеної пенсії позивача станом 01.02.2022 розміром 19340,00 грн. за умови визначення основного розміру пенсії в сумі 20911,06 грн.; станом на 01.02.2023 розміром 24064.61 грн. за умови визначення основного розміру пенсії в сумі 29284,9 грн.; станом на 01.03.2024 розміром 25564.62 грн. за умови визначення основного розміру пенсії 29284,9 грн.; станом на 01.01.2025 розміром 25564.62 грн. за умови визначення основного розміру пенсії 29284,9 грн., а тому наявні підстави для часткового задоволення позову у цій частині.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що наразі 2 Розділу II Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI неконституційним не визнавався, а тому, на переконання суду, відповідач за приписами вказаного пункту має право здійснювати виплату пенсії без урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) позивача відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, і зазначає наступне.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині, у якій відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому з урахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині та в цій частині не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Конституції України її статусу як соціальної та правової держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон № 2262-XII.

Згідно із частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Колегією суддів встановлено, що розмір пенсії позивача було обмежено максимальним розміром.

Колегія суддів зазначає, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, які викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням КСУ від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року, з урахуванням положень Рішення КСУ № 7-рп/2016, у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі № 591/2109/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17, від 17 травня 2021 року у справі № 343/870/17.

Поміж іншим, колегія суддів зазначає, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

КСУ у Рішенні №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення КСУ № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Крім того, рішенням КСУ від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Таким чином, ухваленням вказаного рішення Конституційний Суд України вчергове наголосив, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не відповідає сутності соціальних гарантій високого рівня для осіб, на яких поширюється дія частини п`ятої статті 17 Основного Закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08 квітня 2025 року у справі №380/8998/24.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо протиправності дій відповідача, які полягають у обмеженні пенсії позивача, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, максимальним розміром.

Проте, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що виплата перерахованої відповідачем пенсії має бути здійснена без врахування надбавки, підвищення, доплати до пенсії, індексації, які нараховані у складі пенсійної виплати позивачу після перерахунку, здійсненого ГУПФУ на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими, оскільки перерахунок пенсії позивача здійснений відповідачем саме на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, складові вказаного перерахунку не є спірним питанням в даній справі.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що предметом спору у даній справі є правомірність або неправомірність обмеження максимальним розміром перерахованої пенсії позивача на виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що визначаючи в мотивувальній частині рішення розмір пенсії позивача, який повинен бути виплачений у конкретних розмірах без урахування надбавок, підвищень, доплат, індексації суд першої інстанції без належних обґрунтувань фактично вийшов за межі позовних вимог, погіршивши майновий стан позивача втрутившись в дискреційні повноваження відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що питання виплати перерахованої відповідачем пенсії без урахування надбавок, підвищень, доплат не є спірним у цій справі, оскільки відповідач здійснив перерахунок пенсії на виконання рішення суду включивши відповідні надбавки та доплати, при цьому розмір пенсії обмежив відповідною сумою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на неправильному трактуванні норм чинного законодавства.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.02.2022, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.01.2025 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, доплат до пенсії, індексації пенсії) максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) здійснити виплату перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі № 420/25734/24 ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, доплат до пенсії, індексації пенсії) з 01.02.2022 р., з 01.02.2023 р., з 01.03.2024 р. та з 01.01.2025 р. без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко