Справа № 420/18179/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

29 вересня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабко О.І., розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.11.2024 р. № 48121/15-32-07-02-20, № 48122/15-32-07-02-20.

Ухвалою від 13.06.2025 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків.

У встановлений строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 20.06.2025 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 02.09.2025 р.

Протокольною ухвалою від 02.09.2025 р. відкладено підготовче засідання на 17.09.2025 р. на 11:00 год.

28.06.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки датою отримання ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДИНГ" податкових повідомлень-рішень від 04.11.2024 р. № 48121/15-32-07-02-20, № 48122/15-32-07-02-20 згідно приписів ст.42 ПК України є 22.11.2024 р., а з позовною заявою позивач звернувся до суду 09.06.2025 р., тобто, поза межами шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України.

Ухвалою від 17.09.2025 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення її недоліків, а саме подання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку та наданням відповідних доказів.

25.09.2025 р. від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДИНГ" не отримувало, про їх наявність (лише щодо реквізитів) позивач дізнався в кабінеті платника податків. З метою з`ясування обставин прийняття податкових повідомлень-рішень ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДИНГ" звернулося через адвоката до Головного управління ДПС в Одеській області з адвокатським запитом 11.03.2025 р. 17.03.2025 р. представнику позивача було надано відповідь на адвокатський запит разом з актом перевірки, податковими повідомленнями-рішеннями. Тобто, фактично ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДИНГ" отримало та ознайомилося зі змістом акту перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями лише 17.03.2025 р. Крім того, з метою спростування висновків контролюючого органу в частині заниження податкових зобов`язань та завищення податкового кредиту, ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДИНГ" було здійснено підготовку у зборі інформації та документів, в тому числі митних декларацій з супровідними документами до них. Отже, позивачем дотримано передбачені КАС України строки на оскарження податкових повідомлень-рішень від 04.11.2024 р. № 48122/15-32-07-02-20, № 48121/15-32-07-02-20, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

При вирішення даної заяви суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами 1 - 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За змістом п.58.19 ст.58 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно ж до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм п.56.18, п.56.19 ст.56, п.102.1 ст.102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою п.56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.11.2020 р. у справі № 500/2486/19 дійшов висновку, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті. Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. Суд дійшов висновку, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Водночас, судова палата дійшла висновку, що пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Окрім того, у постанові від 27.01.2022 р. у справі № 160/11673/20 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду дійшла висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Отже, строк на оскарження податкових повідомлень-рішень у разі, якщо позивач не скористався процедурою адміністративного оскарження таких рішень є загальним, згідно ст.122 КАС України і становить шість місяців з дати, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права, про що також зазначив представник позивача у позовній заяві.

ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" оскаржує податкові повідомлення-рішення від 04.11.2024 р. № 48121/15-32-07-02-20, № 48122/15-32-07-02-20.

З матеріалів справи слідує, що вказані податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу рекомендованим листом 04.11.2024 р. на адресу його місцезнаходження: м.Одеса, пл.Грецька, буд.3/4, офіс 760, який повернувся до Головного управління ДПС в Одеській області 22.11.2024 р. з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.42.1, 42.2 ст.42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно положень п.42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 р. у справі № 280/2363/24 прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Аналогічні положення містить пункти 3, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 № 124/28254.

Крім того, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 р. у справі № 810/3116/18 вказано, що відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2021 р. у справі № 640/8096/19 зазначив, що норми абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК не встановлюють вичерпний перелік причин, з яких виявилося неможливим вручити поштове відправлення адресату, за наявності відмітки поштової служби щодо яких документ вважається врученим. Проставлення відмітки поштової служби "за закінченням встановленого строку зберігання" із датою невручення/повернення на відповідному поштовому відправленні відповідає умовам норм абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК, за яких таке відправлення вважається врученим.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 04.03.2025 р. у справі № 560/5313/24 виснував, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Верховний Суд у постанові від 30.07.2025 р. у справі № 420/6932/24 зазначив, що: частина друга статті 122 КАС України пов`язує початок відліку строку з обставинами того, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Вжите у частині другій статті 122 КАС України твердження "особа повинна була дізнатися" слід розуміти як презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про дійсний стан свого права (інтересу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Аналогічний підхід до тлумачення поняття "повинен був дізнатися", що вжите у статті 122 КАС України, неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 квітня 2025 року у справі № 380/9517/23, від 29 листопада 2024 року у справі № 420/6633/23.

Оскільки, поштове відправлення, яким ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" надсилались податкові повідомлення-рішення від 24.11.2024 р. № 48121/15-32-07-02-20, № 48122/15-32-07-02-20, було повернуте до органу Головного управління ДПС в Одеській області 22.11.2024 р., відтак саме ця дата вважається моментом отримання позивачем спірних податкових повідомлень-рішень, та, відповідно, початку відліку строку на звернення до суду.

Отже шестимісячний строк звернення до суд з даним позовом обчислюється з 22.11.2024 р. та спливає 22.05.2025 р., проте із позовною заявою позивач звернувся до суду лише 09.06.2025 р. направивши її через систему "Електронний суд", тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

За приписами ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналіз норм КАС України дає підстави стверджувати про обов`язок суду з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 р. у справі № 160/18326/21.

У поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не зазначає жодних причин поважності пропуску строку звернення до суду, а лише наполягає на тому, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки з актом перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями позивач ознайомився 17.03.2025 р. після їх отримання на адвокатський запит.

Суд зауважує, що причиною необізнаності заявника є стан виконання позивачем, як учасником суспільних відносин, власного обов`язку з належного та своєчасного отримання кореспонденції органів державної влади України за місцезнаходженням згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (тобто за податковою адресою платника податків - юридичної особи приватного права).

Тому не отримання представником ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" поштової кореспонденції, направленої на податкову адресу, яка співпадає із зареєстрованим місцезнаходженням, самі по собі не можуть визнаватися поважною причиною пропуску процесуальних строків, оскільки обов`язок належної організації отримання кореспонденції покладається саме на позивача, враховуючи і те, що позивач не змінював свою юридичну адресу.

Суд відмічає, що положення ст.ст.42, 45, п.56.18 ст.56 ПК України не містять жодних суперечностей і не підлягають будь-якому іншому тлумаченню, окрім кваліфікації у якості події обізнаності платника податків із відповідним рішенням контролюючого органу саме з моменту календарної дати повернення установою поштового зв`язку направленого платнику податків податкового повідомлення-рішення з причини - "закінчення строку зберігання".

Саме таке правило чітко та однозначно сформульовано законодавцем у п.42.5 ст.42 ПК України, що унеможливлює надання у межах спірних правовідносин різного тлумачення події "вручення податкового повідомлення-рішення" та події "отримання податкового повідомлення-рішення".

ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" не доведено, що можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. При цьому, як зазначає сам позивач, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були отримані ним 17.03.2025 р., у зв`язку з чим у ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" до закінчення строку звернення до суду (22.05.2025 р.) було достатньо часу (більше двох місяців) для підготовки та подання до суду позовної заяви, враховуючи підстави та предмет позову.

Посилання позивача на необхідність збирання інформації, зокрема митних декларацій із супровідними листами, суд не бере до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження цього позивачем до суду не надано (листів, звернень до митних органів, тощо). Крім того, вказані документи повинні бути у самого позивача, так як митні декларації є первинними документами, на підставі яких ТОВ "АВТОМАГА ТРЕЙДІНГ" формувало показники податкової звітності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що доводи заявника щодо поновлення строку на звернення до суду не є поважними, оскільки ним не обґрунтовано причин, що унеможливили звернення до суду з позовом у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 р. у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача.

Таким чином, заява позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, позовна заява ТОВ "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 243, 248 КАС, суд -

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити позивачу в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМЕГА ТРЕЙДІНГ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко