Справа № 160/2616/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/2616/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року (суддя Озерянська С.І.) в справі № 160/2616/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 грудня 2024 року №.?

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав, визначених статтею 317 КАС України, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

Вказує на дефектність наказу, на підставі якого проведено фактичну перевірку, зокрема, зміст наказу відповідача від 13.11.2024 року №5650-п свідчить про те, що ним призначено фактичну перевірку саме торговельного закладу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Більш того, зміст наказу від 13.11.2024 року №5650-п не надає можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектований.

Таким чином, наказ відповідача від 13.11.2024 року №5650-п не надає можливості ідентифікувати те, що ним призначено фактичну перевірку саме ФОП ОСОБА_1 .

Відповідачем не виконано вимоги закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки, що призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, відповідно акт перевірки, виходячи із положень частини другої статті 74 КАС щодо допустимості доказів, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. В свою чергу, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та застосовуючи до спірних правовідносин ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», суд першої інстанції виходив з помилкового висновку, що позивачем здійснено реалізацію окремих компонентів (нікотин, гліцерин, ароматизатор), з яких при змішуванні отримується готова рідина для електронних сигарет.

На підтвердження наведених в акті фактичної перевірки обставин відповідачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек від 13.11.2024 року №, в якому зазначено найменування товарів: гліцерин 15 мл Liquilt, ціна 30,00 грн., бустер Liquilt Лаки грин, ціна 70,00 грн., Ар харч Lucky coconut Melon, ціна 250, всього до оплати 350,00 грн. Вказаний чек не містить серед переліку товару нікотин та/або сировину для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Отже, вказаний доказ не підтверджує факт реалізації сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Також не можна вважати доказом реалізації сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, фотографію через відсутність можливості ідентифікації, в якому місці, ким та коли її вчинено. Фотографія не містить інформації щодо предмету доказування.

Отже, відповідачем не надано доказів роздрібної торгівлі на території України позивачем саме сировиною для рідин у розумінні п. 78 ст. 1 Закону, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином, заборона яких встановлено частиною другою статті 23 Закону №3817-IX, тобто відповідач не довів порушення позивачем частини 2 статті 23 Закону №3817-IX.

Суд першої інстанції не навів мотивів відносно відхилення доводів позивача про те, що реалізовані ним товари не є сировиною для створення рідин для електронних сигарет та не навів обґрунтування щодо відхилення доказів, які позивач надав суду на підтвердження своєї позиції.

Стверджує, що реалізовані згідно з чеком від 13.11.2024 року товари не призначені для виготовлення рідини для електронних сигарет, що підтверджено належними доказами (сертифікатами відповідності).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29.02.2016 року є фізичною особою - підприємцем та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

13.11.2024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України прийнято наказ № 5650-п Про проведення фактичної перевірки торгівельного закладу eVape з продажу тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за адресою: АДРЕСА_1 , яким вирішено провести фактичну перевірку торгівельного закладу eVape з продажу тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, який буде перевірятися: з 01.01.2024 року по дату закінчення перевірки; перевірку розпочати з 13.11.2024 року, тривалість не більше 10 діб.

Для перевірки оформлені направлення на перевірку №10069 та №10070 від 13.11.2024 року, в яких вказана мета перевірки: дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

13.11.2024 року 13 год. 50 хв. розпочато фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).

За результатами фактичної перевірки 25.11.2024 року складено акт №3673/04-36-09-01/ НОМЕР_1 , яким встановлено факт реалізації (зберігання) товарів (алкогольних напоїв, тютюнових виробів) набір для створення рідини, що використовується в електронних сигаретах ТМ LUCKY (гліцерин, ароматизатор, нікобустер) за ціною 350 грн.

За висновками перевірки встановлено порушення пункту 2 статті 23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

На підставі акту перевірки прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.12.2024 року у вигляді штрафу в розмірі 21 300,00 грн. за роздрібну торгівля сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки, а також доведеності порушення позивачем пункту 2 статті 23 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС від 13 листопада 2024 року № 5650-п на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України наказано провести фактичну перевірку торгівельного закладу «eVape» з продажу тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, який буде перевірятися: з 01 січня 2024 року по дату закінчення перевірки; перевірку розпочати з 13 листопада 2024 року, тривалість не більше 10 діб.

ГУ ДПС 13 листопада 2024 року проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), за результатами якої 25 листопада 2024 року складено акт №3673/04-36-09-01/ НОМЕР_1 , яким встановлено факт реалізації (зберігання) товарів (алкогольних напоїв, тютюнових виробів) - набору для створення рідини, що використовується в електронних сигаретах ТМ «LUCKY» (гліцерин, ароматизатор, нікобустер) за ціною 350 грн, що є порушенням пункту 2 статті 23 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі акту перевірки прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій № від 11 грудня 2024 року у вигляді штрафу в розмірі 21 300,00 грн за роздрібну торгівля сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Спірним в цій справі є питання дотримання контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки, а також доведеності встановлених в ході фактичної перевірки порушень.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, а також необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Відтак, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися, та чіткого визначення у наказі правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року в справі № 280/1431/23 викладено наступний правовий висновок:

«Судова палата наголошує, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Судова палата не може не погодися з тим, що розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.

Водночас, як вже зазначалося, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.».

Наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13 листопада 2024 року №5650-п прийнято на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та/або отримання контролюючим органом відповідної інформації, яка свідчить про можливі порушення з боку платника податку порушень вимог законодавства, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд доходить до висновку, що оскільки в наказі від 13 листопада 2024 року №5650-п вказано, що фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що за висновком Верховного Суду є мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.

Крім того, оскільки в наказі про призначення фактичної перевірки зазначено про проведення фактичної перевірки торгівельного закладу «eVape» з продажу тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за адресою: м. Дніпро, пр-т Науки, 100, тобто адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, підстави для проведення фактичної перевірки, тому висновок суду першої інстанції про дотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки, суд визнає обґрунтованим, а доводи апелянта в цій частині суд відхиляє.

Доводи апелянта стосовно порушення контролюючим органом процедури призначення перевірки спростовані наведеними висновками суду.

Стосовно суті встановлених в ході фактичної перевірки порушень суд зазначає наступне.

Як вказано вище, юридичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій стало порушення позивачем частини другої статті 23 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сир, яке полягає у роздрібній торгівлі сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі - Закон № 3817-ІХ), який набрав чинності з 01 січня 2025 року.

Частиною другою статті 23 Закону № 3817-ІХ установлено, що роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється.

За визначенням, наведеним у пункті 78 частини першої статті 1 Закону № 3817-ІХ, сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - суміш нікотину, солі нікотину чистотою не менше 98 відсотків, спеціально підготовленої води, гліцерину дистильованого, пропіленгліколю та іншої сировини і матеріалів, які забезпечують встановлені виробником характеристики рідини, не призначена для кінцевого використання в електронних сигаретах для створення аерозолів (парів).

Відповідальність за порушення вимог Закону № 3817-ІХ установлена статтею 73 цього закону, пунктом 21 частини другої якої передбачено, що до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу), який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД, окремо чи в наборах, - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Факт здійснення позивачем в магазині, що розташований по просп. Науки, 100, м. Дніпро, продажу набору сировини «LUCKY» для виробництва рідини, що використовується в електронних сигаретах, за ціною 350 грн підтверджується фіскальним чеком від 13 листопада 2024 року №, в якому зазначено найменування товарів: гліцерин 15 мл Liquilt, ціна 30,00 грн, бустер Liquilt Лаки грин, ціна 70,00 грн, Ар харч Lucky coconut Melon, ціна 250 грн, всього 350,00 грн, а також фотознімком набору.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що позивачем не заперечується факт реалізації окремих компонентів (нікотин, гліцерин, ароматизатор), з яких при змішуванні отримується готова рідина для електронних сигарет.

Крім того, факт реалізації товару за товарною позицією 2939 згідно з УКТЗЕД підтверджується фіскальним чеком та видатковою накладною.

Отже, суд визнає доведеним факт роздрібної торгівлі позивачем на території України сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, яка відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД в наборі, що заборонено Законом № 3817-ІХ та утворює склад порушення частини другої статті 23 цього закону, відповідальність за яке установлена пунктом 21 частини другої статті 73 Закону № 3817-ІХ.

Суд відхиляє аргумент апелянта про недоведеність порушення відповідачем факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі позивачем на території України сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, адже, як вказано вище, такий факт доведений фіскальним чеком та видатковою накладною, у яких вказано, що реалізований позивачем товар відноситься до товарної позиції 2939 згідно з УКТЗЕД, що прямо заборонено Законом № 3817-ІХ.

При цьому як фіскальний чек, так й видаткова накладна, є належними та достатніми доказами реалізації цього товару, ці докази є допустимими, отриманими із дотримання процедури проведення фактичної перевірки.

Відтак, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вчиненого позивачем порушення вимог частини другої статті 23 Закону № 3817-ІХ та, відповідно, про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 11 грудня 2024 року №.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в справі № 160/2616/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в справі № 160/2616/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 30 вересня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко