Справа № 280/5026/25
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Справа № 280/5026/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Запорізької обласної прокуратури (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №280/768/24 щодо зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 02.11.2023 по 27.02.2024 в частині оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року.

Стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 частину оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 280/768/24 щодо в сумі 65938,16 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення суду по справі №280/768/24 Запорізьку обласну прокуратуру зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 02.11.2023 по 27.02.2024, з урахуванням раніше виплачених сум. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпустки, наданої працівнику з 25.12.2023, мало здійснюватися в розрахунковому періоді з 01.12.2022 по 30.11.2023 виходячи з виплат в зазначеному періоді з урахуванням виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду. Проте, відповідачем не було враховано всі суми, виплачені позивачу за рішеннями судів при розрахунку та виплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09 липня 2025 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що оскільки резолютивна частина судового рішення по справі №280/768/24 полягала у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 в повному обсязі заробітної плати за період з 02.11.2023 по 27.02.2024 з урахуванням раніше виплачених сум, то саме у такий спосіб воно і було виконано. Зокрема, відділом фінансування та бухгалтерського обліку Запорізької обласної прокуратури проведено розрахунок недоотриманих коштів за указаний період, сума яких склала 135 608,23 грн. Після цього сформовано платіжні інструкції від 09.07.2024 № 1671, № 1672, № 1673, № 1674, які скеровані до Державної казначейської служби для зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 . У подальшому, Запорізькою обласною прокуратурою листом від 15.07.2024 № 21-147ВИХ-24 повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання постанови державного виконавця від 01.07.2024 в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. На підставі цього державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2024 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням рішення суду у повному обсязі. Крім того, зазначає, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України). Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. У задоволенні позовної заяви відповідач просить відмовити у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі № 280/768/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо невиконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6- р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», за період з 02.11.2023 по 27.02.2024. Зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окладу на посаді начальника відділу, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», за період з 02.11.2023 по 27.02.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене рішення перебувало на примусовому виконанні. Зокрема, за заявою ОСОБА_1 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01.07.2024 відкрито виконавче провадження № 75414443.

Відповідно до цієї постанови Запорізькій обласній прокуратурі встановлено строк 10 робочих днів для виконання судового рішення.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 по справі № 280/768/24 Відділом фінансування та бухгалтерського обліку Запорізької обласної прокуратури проведено розрахунок недоотриманих коштів сума яких склала 135 608,23 грн.

Після цього сформовано платіжні інструкції від 09.07.2024 № 1671, № 1672, № 1673, № 1674, які скеровані до Державної казначейської служби для зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .

У подальшому, Запорізькою обласною прокуратурою листом від 15.07.2024 № 21- 147ВИХ-24 повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання постанови державного виконавця від 01.07.2024 в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

На підставі цього державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2024 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням рішення суду у повному обсязі.

Позивач вважаючи, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 по справі № 280/768/24 виконано відповідачем не в повному обсязі звернувся до відповідача із запитом щодо надання відомостей про нарахування заробітної плати.

Відповідач листом від 26.05.20205 №27-63вих-25 надав позивачу інформацію відділу фінансування та бухгалтерського обліку по виконанню судового рішення у справі №280/768/24, №280/6145/24.

Позивач вважаючи, що відповідачем фактично не виконано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 по справі № 280/768/24 щодо зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 02.11.2023 по 27.02.2024 в частині оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року, звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 129 -1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/7811/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 29 вересня 2020 року № 1950к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області. Поновлено ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області з 01 жовтня 2020 року. Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 419 878, 28 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 280/7811/20 - змінено, шляхом викладення абзаців 3 та 4 в редакції даної постанови, а саме: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 30 вересня 2020 року. Стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311,57 грн.» В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року в адміністративній справі №280/7811/20 залишено без змін.

Відповідно до листа відповідача від 29.05.2025 № 27-67вих-25 зазначена сума була виплачена позивачу 06.12.2022. Згідно статті 167.1. Податкового кодексу України, з суми грошових коштів, належних до виплати (418311,57 грн), утриманий податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18% (75296,08 грн). Ураховуючи вимоги статті 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, з суми грошових коштів 418311,57 грн утриманий військовий збір у розмірі 1,5% (6274,67 грн). Залишок коштів після утримання податків в сумі 336740,82 грн перерахований на картковий рахунок позивача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/6047/22, яке набрало законної сили 04.07.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі №280/7811/20, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області. Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/21 за період з 27.10.2021 по 22.09.2022 у сумі 365 043,43 грн.

Відповідно до листа відповідача від 29.05.2025 № 27-67вих-25 зазначена сума була виплачена позивачу 29.08.2023. Згідно статті 167.1. Податкового Кодексу України, з суми грошових коштів, належних до виплати (365043,43 грн), утриманий податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18% (65707,82 грн). Ураховуючи вимоги статті 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, з суми грошових коштів 365043,43 грн утриманий військовий збір у розмірі 1,5% (5475,65 грн). Залишок коштів після утримання податків в сумі 293859,96 грн перерахований на картковий рахунок позивача. ЄСВ на середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у сумі 365043,43 грн не нараховувався та не сплачувався, оскільки середній заробіток за час затримки виконання рішення суду не є базою для його нарахування.

Разом з тим, відповідач в листі від 30.05.2025 № 27-68вих-25 зазначає, що після отримання роз`яснень Головного управління ДПС України від 06.05.2024 № 5937/5/08-01-24-05-10, які підтверджують, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, нарахований згідно з рішенням суду, є базою нарахування Єдиного соціального внеску, Запорізькою обласною прокуратурою було нараховано та виплачено Єдиний соціальний внесок за період 27.10.2021 по 22.09.2022 з урахуванням суми грошових коштів (365043,43 грн), визначеної рішенням суду у справі № 280/6047/22. Зміни були відображені в об`єднаному звіті за II квартал 2024 року, який 09.08.2024 надано до Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/512/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №2 від 17 листопада 2022 року про не проходження атестації начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням норм матеріального права;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №1398к від 13 грудня 2022 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»;

- поновлено позивача ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та органів прокуратури Запорізької області з 13 грудня 2022 року;

- стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2022 року по 17 травня 2023 року у розмірі 66627 грн 68 коп. (шістдесят шість тисяч шістсот двадцять сім гривен шістдесят вісім копійок) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 12790 грн 13 коп. (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто гривен тринадцять копійок) рішення допущено до негайного виконання.

Відповідно до листа відповідача від 29.05.2025 № 27-67вих-25 зазначена сума була виплачена позивачу 12.12.2023. Згідно статті 167.1. Податкового кодексу України, з суми грошових коштів, належних до виплати (66627,68 грн), утриманий податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18% (11992,99 грн). Ураховуючи вимоги статті 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, з суми грошових коштів 66627,68 грн утриманий військовий збір у розмірі 1,5% (882,37 грн). Залишок коштів після утримання податків в сумі 53752,32 грн перерахований на картковий рахунок позивача.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі №280/512/23 скасовано. Справу №280/512/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі № 280/768/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо невиконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6- р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», за період з 02.11.2023 по 27.02.2024. Зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окладу на посаді начальника відділу, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», за період з 02.11.2023 по 27.02.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 по справі № 280/768/24 було виплачено недоотримані кошти у розмірі 135 608,23 грн.

При цьому позивач не погоджується із сумою виплати за період перебування у відпустці за січень 2024 року та виплатою матеріальної (грошової) допомоги у грудні 2023 року.

Обчислення середньої заробітної плати працівникам проводиться відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (зі змінами) (далі - Порядок №100).

Згідно з абзацом першим пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом третім пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Згідно з абзацом четвертим пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

До цього належить також виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу поновленого за рішенням суду працівника.

Абзацом другим пункту 3 Порядку №100 встановлено, що суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При цьому, порядок обчислення середньої заробітної плати відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 Порядку №100, зокрема виходячи з посадового окладу, застосовується виключно у разі якщо у працівника відсутній розрахунковий період та якщо в розрахунковому періоді (а не в окремих місяцях цього періоду) у працівника не було заробітної плати.

Абзацом сьомим пункту 2 Порядку №100 встановлено, що час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпустки, наданої працівнику з 25.12.2023 має здійснюватися в розрахунковому періоді з 01.12.2022 по 30.11.2023 виходячи з виплат в зазначеному періоді з урахуванням виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду.

Так, судом встановлено, що позивачу було виплачено заробітну плату за період перебування у відпустці з 01.01.2024 по 05.01.2024 (5 календарних дні) у розмірі 7171,05 грн.

Відповідно до розрахунку відпустки наданого відповідачем (а.с.103 зворотній бік) відпустка розраховувалась наступним чином:

період збору заробітка: 01.01.2023-31.12.2023;

січень 2023-31.00 год.-13205,50 грн; лютий 2023-28.00 год.-12005,00 грн; березень 2023-31.00 год.-13805,75 грн; квітень 2023-30.00 год.-12005,00 грн; травень 2023-31.00 грн-7803,18 грн; червень 2023-30.00 год.-0.00 грн; липень 2023 -31.00-0.00 грн; серпень 2023-31.00-365043,43 грн; вересень 30.00 -0.00 грн; жовтень 2023-31.00-0.00 грн; листопад 2023-30.00-45818,18 грн; грудень 2023-31.00-53801,65 грн. Середній заробіток для розрахунку 1434,21 грн. Оплата відпуски 7171,05 грн (1434,21*5).

Проте, суд зазначає, що відповідачем не вірно розраховано середній заробіток для розрахунку заробітної плати за період перебування у відпустці, оскільки за листопад 2023 року відповідачем взято заробітну плату позивача у розмірі 45818,18 грн, замість 83847,27 грн, за грудень взято заробітну плату позивача у розмірі 53801,65 грн, замість -66925,71 грн.

Так, відповідач в листі від 29.05.2025 № 27-67вих-25 зазначає, що нарахована заробітна плата згідно рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/768/24:

за листопад 2023 року складає 83847,27 грн (55898,18 грн + 27049,09 грн 83847,27 грн) (розрахунок суми окладу: 58560,00 : 22 дні * 21 день = 55898,18 грн; надбавка за вислугу років склала 55898,18 грн * 50% = 27949,09 грн);

за грудень складає 66925,71 грн (44617,14 грн + 22308,57 грн - 66925,71 грн) (розрахунок суми окладу: 58560,00 : 21 день * 16 днів = 44617,14 грн; надбавка за вислугу років склала 44617,14 грн * 50% = 22308,57 грн).

Таким чином, середній заробіток для розрахунку повинен був розраховуватись з урахуванням виплаченої заробітної плати за листопад 2023 року у розмірі 83847,27 грн, за грудень 2023 року у розмірі 66925,71 грн.

Разом з тим, позивач зазначає, що при розрахунку також повинна бути врахована виплата у розмірі 66627,68 грн, яка була виплачена 12.12.2023 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/512/23.

Проте, суд зазначає, що постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі №280/512/23 скасовано. Справу №280/512/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, відповідачем правомірно не враховану вказану суму у розрахунок для виплати заробітної плати за період перебування у відпустці з 01.01.2024 по 05.01.2024.

Щодо розрахунку матеріальної допомоги до відпустки від 07.07.2025.

Відповідно до розрахунку наданого відповідачем (а.с.104) матеріальна допомога розраховувалась наступним чином:

період збору заробітка: 01.12.2022-30.11.2022;

грудень 2022-4.00 дні-2171,49 грн; січень 2023-0.00 дні-0.00 грн; лютий 2023-0.00 дні-0.00 грн; березень 2023-0.00 дні-0.00 грн; квітень 2023-0.00 дні-0.00 грн; травень 2023-10.00 дні-0.00 грн; червень 2023-22.00 дні-0.00 грн; липень 2023 -21.00 дні-0.00 грн; серпень 2023-23.00 дні -0.00 грн; вересень 2023- 21.00 дні -0.00 грн; жовтень 2023-22.00 дні-0.00 грн; листопад 2023-20.00 дні-45818,18 грн. Середній денний заробіток 330,96 грн. Середньомісячний час по графіку за період: 261/12=21.75. Сума матеріальної допомоги 7198,45 грн.

Проте, суд зазначає, що відповідачем не вірно розраховано середньоденний заробіток для розрахунку матеріальної допомоги, оскільки за грудень 2022 року відповідачем взято заробітну плату позивача у розмірі 2171,49 грн, замість 428748,62 грн, за листопад 2023 року взято заробітну плату позивача у розмірі 45818,18 грн, замість -83847,27 грн.

Так, відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/7811/20 було виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311,57 грн.

Проте, вказана сума не була врахована відповідачем при розрахунку матеріальної допомоги.

Крім того, відповідач в листі від 29.05.2025 № 27-67вих-25 зазначає, що нарахована заробітна плата згідно рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/768/24 за листопад 2023 року складає 83847,27 грн. Проте, відповідачем при розрахунку матеріальної допомоги протиправно взято заробітну плату позивача за листопад 2023 року у розмірі 45818,18 грн, замість -83847,27 грн.

Крім того, позивач зазначає, що 29.08.2023 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/6047/22 позивачу було виплачено середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/21 за період з 27.10.2021 по 22.09.2022 у сумі 365 043,43 грн, проте зазначена сума не була врахована відповідачем під час розрахунку матеріальної допомоги.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19.

Оскільки, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі не є заробітною платою, відповідачем правомірно не було враховано вказану суму при розрахунку матеріальної допомоги.

Таким чином, розрахунок матеріальної допомоги повинен був здійснюватися з урахуванням виплаченого позивачу у грудні 2022 року середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311,57 грн та заробітної плати виплаченої у листопаді 2023 року у розмірі 83847,27 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №280/768/24 щодо зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 02.11.2023 по 27.02.2024 в частині оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період перебування у відпустці з 01.01.2024 по 05.01.2024 з урахуванням виплаченої заробітної плати за листопад 2023 року у розмірі 83847,27 грн та за грудень 2023 року у розмірі 66925,71 грн; матеріальну допомогу виплачену позивачу у грудні 2023 року з урахуванням виплаченого позивачу у грудні 2022 року середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311,57 грн та заробітної плати виплаченої у листопаді 2023 року у розмірі 83847,27 грн.

Разом з тим щодо вимоги про стягнення з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 частину оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 280/768/24 щодо в сумі 65938,16 грн, суд зазначає, що вказана вимога являється передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки стягнення відповідних сум можливе у випадку їх нарахування та не виплати.

Щодо тверджень відповідача, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, суд зазначає наступне.

Так, предметом розгляду справи №280/768/24 була незгода позивача з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)2023 в частині встановлення та виплати позивачу заробітної плати з 02.11.2023 по 27.02.2024, що складається з окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі № 280/768/24, зокрема зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням окладу на посаді начальника відділу, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», за період з 02.11.2023 по 27.02.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, судом не була визначена конкретна сума до виплати. У цій справі позивач оскаржує саме правомірність розрахунку цієї суми, тому суд вважає безпідставними посилання відповідача, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та судове рішення виконано відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №280/768/24 щодо зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» за період з 02.11.2023 по 27.02.2024 в частині оплати відпустки за січень 2024 року та матеріальної допомоги у грудні 2023 року.

Зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період перебування у відпустці з 01.01.2024 по 05.01.2024 з урахуванням виплаченої заробітної плати за листопад 2023 року у розмірі 83847,27 грн та за грудень 2023 року у розмірі 66925,71 грн; матеріальну допомогу виплачену у грудні 2023 року з урахуванням середнього заробітку виплаченого у грудні 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/7811/20 у розмірі 418311,57 грн та заробітної плати виплаченої у листопаді 2023 року у розмірі 83847,27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Запорізька обласна прокуратура (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м.Запоріжжя, 69005; ).

Повне судове рішення складено 30.09.2025.

Суддя Б.В. Богатинський