Справа № 240/34447/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/34447/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницього складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ яким перерахувати і виплатити з 16.02.2023 по 24.04.2023 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з моменту отримання поранення до закінчення лікування відповідач не виплачував додаткову винагороду позивачу, як військовослужбовцю який лікувався у зв`язку з отриманим пораненням, що порушує гарантії та право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачеві після отриманого ним поранення та перебування останнього на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я Військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано та виплачено додаткову грошову допомогу під час дії воєнного стану у наступних розмірах: за лютий 2023 року у березні 2023 року 57 142, 86 грн.; за березень 2023 року у квітні 2023 року 100 000 грн.; за квітень 2023 року (01.04.2023 14.04.2023 включно) у червні 2023 року (донараховано) 46 666,67 грн.

Ухвалою суду витребувати у Військової частини НОМЕР_1 :

- детальний розрахунок нарахованої сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з з 16.02.2023 по 24.04.2023.

- докази виплати сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 16.02.2023 по 24.04.2023.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів представник військової частини подав до суду довідку про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів та довідку-розрахунок про виплачену суму коштів додаткової винагороди за період дії воєнного стану ОСОБА_1 .

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 №625 солдат ОСОБА_1 16.02.2023 отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення передньої частини тулуба зліва, вогнепальне осколкове сліпе поранення верхньої третини лівого стегна за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок мінометного обстрілу. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту.

У період з 17.02.2023 по 18.02.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «КЛШМД» ДМР з діагнозом відкрита рана стегна, відкрита рана інших частин гомілки, відкрита рана інших частин зап`ястка та кисті, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого №3921.

У період з 19.02.2023 по 14.03.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КП «Хмельницька міська лікарня Хмельницької міської ради» з діагнозом: вогнепальне поранення в/з лівого стегна, вогнепальне поранення ділянки лівої підколінної ділянки. Вогнепальне поверхневе дотичне поранення кисті, видалення стороннього тіла з лівої підколінної ділянки, про що свідчить виписка №1813 із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого.

У період з 14.03.2023 по 14.04.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР з діагнозом: наслідки легкого вогнепального сліпого уламкового поранення (16.02.2023) верхньої третини лівого стегна, лівої підколінної ділянки, лівої кисті, лікованих оперативно: ПХО вогнепальних ран (16.02.2023), видалення стороннього тіла з лівої підколінної ділянки (09.03.2023) без порушення функції. Поранення легке, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого №714.

В подальшому, як зазначено представником позивача, він 01.04.2023 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом про надання інформації про виплачені суми грошового забезпечення.

Однак, як зазначено представником позивача, відповіді на вказаний адвокатський запит не надано, а нарахування додаткової винагороди не здійснено.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування на лікуванні, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманням 16.02.2023 вогнепального поранення .

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: з 16.02.2023 по 24.04.2023, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 №625 солдат ОСОБА_1 16.02.2023 отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення передньої частини тулуба зліва, вогнепальне осколкове сліпе поранення верхньої третини лівого стегна за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок мінометного обстрілу. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

- у період з 17.02.2023 по 18.02.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «КЛШМД» ДМР з діагнозом відкрита рана стегна, відкрита рана інших частин гомілки, відкрита рана інших частин зап`ястка та кисті, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого №3921;

- у період з 19.02.2023 по 14.03.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КП «Хмельницька міська лікарня Хмельницької міської ради» з діагнозом: вогнепальне поранення в/з лівого стегна, вогнепальне поранення ділянки лівої підколінної ділянки. Вогнепальне поверхневе дотичне поранення кисті, видалення стороннього тіла з лівої підколінної ділянки, про що свідчить виписка №1813 із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого;

- у період з 14.03.2023 по 14.04.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР з діагнозом: наслідки легкого вогнепального сліпого уламкового поранення (16.02.2023) верхньої третини лівого стегна, лівої підколінної ділянки, лівої кисті, лікованих оперативно: ПХО вогнепальних ран (16.02.2023), видалення стороннього тіла з лівої підколінної ділянки (09.03.2023) без порушення функції. Поранення легке, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого №714.

Відтак, обидві умови (пов`язаність травми позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами за період з 16.02.2023 по 14.04.2023.

Однак, судом встановлено, що позивачу проведено перерахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за вищевказані періоди із розрахунку 100000,00 грн., що підтверджується розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення та наданими на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, довідкою-розрахунком про виплачену суму коштів додаткової винагороди за період дії воєнного стану ОСОБА_1 .

Так, відповідно до вказаної довідки-розрахунку про виплачену суму коштів додаткової винагороди за період дії воєнного стану ОСОБА_1 , позивачу нараховано та виплачено за лютий 2023 року 57142, 86 грн , за березень 2023 року 100000,00 грн, за квітень 2023 року 46666,67 грн.

Підсумовуючи наведене, у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №168 із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць, пропорційно за час стаціонарного лікування, саме в період з 16.02.2023 по 14.04.2023, слід відмовити.

Що стосується перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 15.04.2023 по 24.04.2023, то суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, яке пов`язане із захистом Батьківщини за вказаний період. Як наслідок, вказаний період суд не зараховує до періодів, за які необхідно виплатити позивачу збільшену до 100 тисяч гривень додаткову винагороду.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову як необґрунтованого та у задоволенні якого слід відмовити.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

29.09.25