Справа № 240/9311/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/9311/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить суд:

- - визнати неправомірною фактичну відмову Головного управління Пенсійного фонд України в Житомирській області у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року на підставі заяви від 21 лютого 2025 року відповідно до ст.135 Закону №1402-VIII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" у сумі 3028 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахунку 58 % від суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду без обмеження його граничного розміру, визначеного відповідно до ст. 135 Закону №1402-VIII, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" у сумі 3028 грн, та виплатити різницю між донарахованим з 01.01.2024 року розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченим.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач щомісячного грошового отримання судді у відставці, звернувся до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахунку 58% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду без обмеження його граничного розміру, визначеного відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" у сумі 3028 грн, однак, відповіді на своє звернення не отримав, та такий перерахунок пенсійний орган не здійснив.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року Позовну заяву в частині позовних вимог з 01.01.2024 - 28.09.2024 повернуто позивачу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року позов прийнято до провадження в частині позовних вимог, починаючи з 29 вересня 2024 року, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що форма заяви, поданої позивачем, не відповідала вимогам Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та не були додані скановані копії оригіналів документів, в тому числі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, тому заяву розглянуто відповідно до Закону України „Про звернення громадян". Також вказав, що статтею 7 Закону України від 09.11.2023 року №3460-IХ «Про державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року становить 2102 грн. Дана норма є чинною, неконституційною не визнався та не скасовувалась, а тому підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року позивача звільнено з посади судді Житомирського апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2015 року зобов`язано управління Пенсійного фонду в Романівському районі Житомирської області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88 відсотків грошового утримання судді Житомирського апеляційного адміністративного суду починаючи з 26 листопада 2015 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

21.02.2025 року позивач звернувся із заявою про перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2024 року у розмірі 3028 грн.

Станом на дату звернення до суду позивач відповіді на заяву не отримав, перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог, викладених у заяві позивача не провів.

Позивач не погоджується із непроведенням перерахунку його довічного грошового утримання судді без застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений абзацом 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" у розмірі 3028 грн, що і зумовило звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" для обрахунку посадового окладу судді передбачений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривень.

Так, Великою Палатою Верховного Суду прийнято рішення від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, в якому висловлено позицію щодо прожиткового мінімуму, який підлягає застосуванню при визначення посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зазначила, що Закон №966-XIV дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - у розмірі 2102 гривні.

Отже, окремими приписами Закону України ""Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цьому аспекті Велика Палата Верховного Суду зауважила, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач діяв на законних підставах.

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Крім того, приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець, починаючи з 2021 року у Законах про «Державний бюджет України» на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відтак заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003. ) про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 29 вересня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова