Справа № 420/38124/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38124/24
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціальною захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 287 від 12.06.2024 року «про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі»;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської рази призначити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з місяця подання позивачем заяви про намір отримати компенсацію з травня 2024 року;

- стягнути па користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати за рахунок асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №287 від 12.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Зобов`язано Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2024 року про призначення йому компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 700 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить апеляційну скаргу задовольнити; скасувати рішення суду першої інстанції; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 за шкалою оцінки можливості виконання елементарних та складних дій отримала суму балів більше ніж 54 бали, а саме: 77,5 балів. Враховуючи зазначене, компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_1 не призначено.

Апелянт зазначає, що рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, приймається в автоматизованому режимі з використанням спеціального програмного комплексу «Інтегрована система «Соціальна громада». У працівників Департаменту немає можливості дописувати будь-яку інформацію в ручному режимі, оскільки таке рішення формується автоматично. На підставі завантажених документів та інформації з них програмний комплекс самостійно формує висновок (має або не має права на компенсацію) та не передбачає можливості зазначити у рішенні причину у випадку відмови. Вказує, що заявнику та до суду разом з вищезазначеним рішенням були надані копії акта обстеження та висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, що обґрунтовують вищезазначене рішення про відмову. Тому, як зазначає апелянт, висновок суду щодо необґрунтованості рішення не відповідає дійсності, оскільки фізично можливості вносити зміни у рішення, яке формується через програмне забезпечення, у працівників Департаменту немає.

Апелянт зазначає, що до відома заявника доводилися причини відмови та надсилалися відповідні документи, які позивач самостійно надав до суду першої інстанції разом з позовом. Тобто, він знав про причини відмови та був з ними ознайомлений.

Вказує, що сума балів визначається комісією і не залежить від висновку ЛКК. До складу комісії входять не лише співробітники Департаменту, а також й представник закладу охорони здоров`я (лікар), який враховує фізичний стан людини, за якою здійснюють догляд.

Відзивів на апеляційну скаргу позивачем та другим відповідачем до суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 10.06.2000 року.

Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.10.2000.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено 2 групу інвалідності строком до 01.04.2025, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №885236 від 04.03.2024 року.

ОСОБА_2 також встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання строком до 01.02.2022 року згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №164731 від 12.01.2021 року.

Відповідно до висновку №19/88 від 01.05.2024 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о, складений КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

29.05.2024 року позивач звернувся до УСЗН в Хаджибейському районі із заявою про згоду на надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі дружині ОСОБА_2 та проханням призначити компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі.

Комісія здійснила оцінку показників ОСОБА_2 , за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг.

За результатами оцінки складено висновок від 10.06.2024 року про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг відносно ОСОБА_2 , згідно якого встановлено, що особа не потребує надання соціальних послуг з догляду. Сума балів становить 77.5, група рухової активності.

Також комісією складено акт проведення обстеження сім`ї №494 від 10.04.2024 року, згідно якого встановлено, що термін дії довідки МСЕК відносно ОСОБА_2 закінчився. Зі слів ОСОБА_2 їй періодично з 2022 року надаються соціальні послуги з догляду її чоловіком (позивачем по справі). В акті зазначено висновок комісії, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду.

12.06.2024 УСЗН в Хаджибейському районі прийнято рішення №287 про відмову в призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, яким відмовлено заявнику ОСОБА_1 у призначенні компенсації. У рішенні зазначено, що останній не має права на компенсацію по рішенню акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що УСЗН в Хаджибейському районі, приймаючи оскаржуване рішення №287 від 12.06.2024, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення компенсації позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення, яким відмовлено позивачу в призначенні компенсації.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення УСЗН в Хаджибейському районі №287 від 12.06.2024 про відмову позивачу у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі - є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача з виставлення балів ступеня індивідуальних потреб особи відповідно до додатку до Порядку №859, суд вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: зобов`язання УСЗН в Хаджибейському районі (суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення) повторно розглянути заяву позивача від 29.05.2024 року про призначення йому компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України № 2671-VIII від 17.01.2019 "Про соціальні послуги" (далі - Закон № 2671-VIII).

Відповідно до п. 17 ст.1 Закону № 2671-VIII соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 6 і 7 ст. 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги визначається шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-телекомунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій та обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, визначається з розрахунку 70 відсотків мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі за одну годину догляду за однією особою, але не більше 360 годин на місяць.

Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні.

Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Однією з істотних умов такого договору є кількість годин надання соціальних послуг з догляду на місяць.

У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях компенсація за догляд, передбачена цією частиною, особам із числа внутрішньо переміщених осіб за новим місцем їх проживання/перебування разом із особами, за якими вони здійснюють догляд, призначається і виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №2671-VIII підставою для відмови у наданні соціальних послуг є: 1) відсутність потреби у соціальних послугах за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї; 2) ненадання надавачем соціальних послуг тих соціальних послуг, яких потребує особа.

Особі може бути відмовлено у наданні соціальних послуг у разі наявності у особи відповідно до медичного висновку медичних протипоказань, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Рішення про надання соціальних послуг приймається після усунення таких протипоказань.

Не може бути відмовлено у наданні соціальних послуг у разі наявної загрози життю чи здоров`ю особи, домашнього насильства, насильства за ознакою статі або жорстокого поводження з дітьми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 116 (далі - Порядок № 859).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 859 компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Відповідно до п. п. 10, 10-1 Порядку № 859 компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця. Для продовження виплати компенсації на наступний строк подаються заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), документи, зазначені в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 1 пункту 7 цього Порядку, крім копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді, якщо їх видано безстроково або строк не зазначено.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги. Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Судами встановлено, що рішенням УСЗН в Хаджибейському районі №287 від 12.06.2024 відмовлено заявнику ОСОБА_1 у призначенні компенсації, оскільки позивач не має права на компенсацію по рішенню акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до висновку від 01.05.2024 №19/88 (форма № 080-4/о) ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, висновок дійсний до 01.05.2025.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі №280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, апеляційний суд зазначає, що спірне рішення від 12.06.2024 є необґрунтованим, оскільки у спірному рішенні не визначено, які саме фактичні підстави слугували його прийняттю.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 за шкалою оцінки можливості виконання елементарних та складних дій отримала суму балів більше ніж 54 бали, а саме: 77,5 балів, що стало підставою для відмови у призначенні позивачу компенсації з надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Колегія суддів зазначає, що такі мотиви не викладені в оскаржуваному рішенні. Не наведення мотивів прийнятого рішення не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких відповідач дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незазначення УСЗН в Хаджибейському районі критеріїв, наведених у відповідному пункті ч.1 ст.24 Закону №2671-VIII, які стосуються заявника, а також обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення - позбавило заявника можливості подання підтвердних документів для спростування виявлених підстав невідповідності.

При цьому, УСЗН в Хаджибейському районі в оскаржуваному рішенні не вказано підстав врахування/неврахування наданих позивачем документів та пояснень, не зазначено яких документів та на підтвердження яких обставин не надано.

Зокрема, в рішенні не досліджено висновок КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о №19/88 від 01.05.2024 року, на який посилається позивач, згідно якого ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Про дотримання відповідачем означеної процедури свідчитиме належна мотивація прийнятого рішення: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення висвітлених у заяві питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, що до якої приймається рішення; норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

Вказані дії належать до повноважень відповідача (структурного підрозділу з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг) і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, відповідно до постанови КМ України № 859 від 23.09.2020 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі".

Верховний Суд у постанові від 03.04.2024 у справі №560/6217/21 дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування. У зв`язку з цим адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку лише тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання» свого рішення).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи, що суди по цій справі перевіряють легітимність прийнятого УСЗН в Хаджибейському районі рішення про відмову в призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі №287 від 12.06.2024, а у вказаному рішенні відсутні мотиви його прийняття та будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів заявника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невмотивованість вказаного рішення, що є достатньою підставою для його скасування.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2024 року про призначення йому компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко