Справа № 420/4784/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4784/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати періоди роботи до страхового стажу та призначити пенсію за віком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оформленого листом від 31.10.2024 року №98;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 16.05.2018 року по 26.12.2019 року в ДП «Київський державний міжобласний спеціальний комбінат»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_1 період служби в радянській армії з 13.05.1985 року по 18.05.1987 р;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , з врахуванням всіх періодів пільгової роботи до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.02.1985 року, в тому числі на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 23.10.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте отримав відмову.

Свою відмову Відповідач аргументував тим, що вік заявника становить 58 років. Необхідний страховий стаж становить 25 років. Заявник має 23 роки 10 місяців та 21 день з них пільгового стажу по Списку №1, 4 роки 06 місяців 03 днів. Тобто, Відповідач вважає, що у повивача відсутній необхідний пільговий стаж (5 років) для призначення пенсії.

Відповідач не враховує до загального стажу:

- період служби в армії (з 13.05.1985 по 18.05.1987), так як тимчасове посвідчення містить дату народження Позивача яка не відповідає паспортним даним;

- період роботи ( з 01.01.2001 року по 01.12.2001 року та з 02.12.2001 р по 14.07.2003 року), так як відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

До пільгового стажу за списком №1 не зараховано період роботи з 16.05.2018 року по 26.12.2019 року, так як уточнююча довідка від 18.10.2024 року містить назву посади яка не відповідає посаді зазначеній у п. 3 р. XXII постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року.

Позивач вважає таку відмову протиправною, що і стало підставою для звернення до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

10.03.2025 року за вхід.№21601/25 надійшов відзив на позов, в якому наголошено , що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 31.10.2024 прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за №98 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 5 років, в наявності згідно розрахунку стажу лише 04 років 06 місяців 03 дні.

У зв`язку з цим Позивач матиме право на пенсійну виплату 03.10.2029.

Викладенні позивачем обставини не змінюють той факт, що в реєстрі застрахованих осіб, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) відсутня належна інформація, тобто страхові внески за ОСОБА_1 у встановленому законодавством розмірі не сплачувались, відповідна звітність до органу Пенсійного фонду не надавалась. У зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

25.03.2025 за вхід.№ЕС/27241/25 надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача зазначено, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17, від 19.06.2020 у справі №359/2076/17.

Згідно записів трудової книжки (запис №22 ст. 14-15) Позивач прийнятий переробником радіоактивних відходів 5-го розряду ІІ пункту зберігання радіоактивних відходів з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці Список №1 розділ ХХІІ п.1.

Відповідно, не можна вважати зазначені записи в трудовій книжці позивача недостатніми для встановлення обставин призначення на посаду, періоду роботи на призначеній посаді, саму посаду, професію, характер роботи та інші відомості, які надають можливість встановити чи спростувати належність особи до певного Списку.

Витребування Пенсійним фондом від заявника пенсіонера додаткових документів, згідно з положенням Порядку №637, а саме: уточнюючих довідок, в яких має бути зазначено періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані зазначені довідки, можливо лише у тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу (п. 20 Порядку №637).

Крім цього, в трудовій книжці чітко зазначені періоди проходження військової служби, що є належним документом для його врахування у стаж. Дата на військово-обліковому документів не відміняє факту служби в армії, періодів такої служби та первинного документу (трудової книжки) де такий стаж зафіксований.

Відповідач ніяким чином не обґрунтовує яким чином невірна дата на військово-обліковому документів відміняє або спростовує факту служби в армії, періодів такої служби та первинного документу (трудової книжки) де такий стаж зафіксований.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.10.2024 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який уповноважений розглянути подану позивачем заяву від 23.10.2024.

За наданими документами страховий стаж позивача становить 23 роки 10 місяців 21 день. Страховий стаж з урахуванням кратності становить 27 років 10 місяців 21 день. Пільговий стаж за Списком №1 становить 04 роки 06 місяців 03 дні. Вік позивача 58 років.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 31.10.2024 прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за №98 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 5 років, в наявності згідно розрахунку стажу лише 04 років 06 місяців 03 дні.

До страхового стажу не зараховано:

- період проходження військової служби з 13.05.1985 по 18.05.1987, згідно тимчасового посвідчення від 03.05.2018 № НОМЕР_2 , оскільки дата народження не відповідає паспортним даним (вказано тільки рік);

періоди роботи з 01.01.2001 по 01.12.2001 та з 02.12.2001 по 14.07.2003, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

До пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 16.05.2018 по 26.12.2019, згідно довідки від 18.10.2024 №0050/24, оскільки посада вказана в довідці не відповідає посаді згідно пункту 3 розділу XXII постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників. Зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 24.06.2016 №461.

У зв`язку з цим Позивач матиме право на пенсійну виплату 03.10.2029.

Також судом встановлено, що згідно довідки №0062/24 від 30.12.2024, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДСП «Київський державний міжобласний спеціальний комбінат» в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці безпосередньо і постійно повний робочий день з радіоактивними речовинами у закритому і відкритому вигляді (при цьому інших робіт не виконував):

з 16.05.2018 по 26.12.2019 - 01 рік 07 місяців 11 днів - на посаді переробника радіоактивних відходів 5-го розряду пункту зберігання радіоактивних відходів ДСП «Київський державний міжобласний спеціальний комбінат».

Характер роботи: Робота в умовах радіаційної шкідливості з приймання, завантаження, транспортування, розвантаження, сортування, зберігання, захоронення РАВ, забрудненого устаткування або на обслуговуванні транспортних засобів, забруднених РР, та ідентифікації РР і ДІВ на підприємствах, що використовують ДІВ та РР, а також з дезактивації обладнання та приміщень. Безпосередня участь у ліквідації радіаційних аварій на території КДМСК та в зоні обслуговування. Роботи з РАВ проводяться по І класу. Іонізуюче випромінювання. Робота з радіоактивними речовинами з активністю понад 10 мілікюрі радію -226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин протягом 80,5% робочої зміни, що передбачено Списком №1 розділ XXII п.1 відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Підстава:

а) Накази:

- № 94-к/тр від 15.05.2018 року про прийняття ОСОБА_1 ;

- № 288-к/тр від 26.12.2019 року про звільнення;

- № 11 від 17.02.2015 про результати атестації робочих місць за умовами праці;

- №189 від 30.12.2016 про результати проведення додаткової атестації робочих місць за умовами праці;

- щорічні накази про допуск до роботи з радіоактивними речовинами та віднесення до категорії А опромінюваних осіб;

б) копія Картки індивідуального обліку дози опромінення персоналу категорії А.

Протягом усього часу роботи на ДСП «Київський ДМСК» ОСОБА_1 користувався скороченим робочим тижнем (36-годинний робочий тиждень), додатковою відпусткою, одержував надбавку до заробітної плати за роботу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці.

Крім того, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 04.02.1985 містить запис на сторінці 2-3 «служба в рядах радянської армії з 13.05.1985 по 18.05.1987 військовий білет серії НОМЕР_3 ».

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 04.02.1985 на сторінці 10-11 наявні записи №13-14 про прийняття на роботу з 01.12.2001 (наказ від 01.12.2001 №2) та звільнення з роботи 14.07.2003 (наказ від 14.07.2003 №1) у ТОВ «Карнет Плюс» ().

Станом на час розгляду справи ТОВ «Карнет Плюс» () має статус зареєстровано (з 05.11.2001 понад 23 роки).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішення не наведено жодних зауважень до відповідних записів у трудовій книжці, а також не заперечується, що позивач працював за посадою, яка дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

При дослідженні спірних записів у трудовій книжці, судом не встановлено жодних недоліків у заповненні трудової книжки.

Суд зазначає, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.

При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що твердження відповідача про те, що посада вказана в довідці від 18.10.2024 №0050/24 не відповідає посаді згідно пункту 3 розділу XXII постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників. Зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 24.06.2016 №461 є необгрунтованими.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , на стор. 14-15 наявний запис №22-23 про прийняття на роботу 16.05.2018 на посаду переробника радіоактивних відходів 5-го розряду пункту зберігання радіоактивних відходів з особливо шкідливими умовами праці Список №1 розділ ХХІ п.1.

Така ж інформація міститься і у довідці від 18.10.2024 №0050/24: «Робота в умовах радіаційної шкідливості з приймання, завантаження, транспортування, розвантаження, сортування, зберігання, захоронення РАВ, забрудненого устаткування або на обслуговуванні транспортних засобів, забруднених РР, та ідентифікації РР і ДІВ на підприємствах, що використовують ДІВ та РР, а також з дезактивації обладнання та приміщень. Безпосередня участь у ліквідації радіаційних аварій на території КДМСК та в зоні обслуговування. Роботи з РАВ проводяться по І класу. Іонізуюче випромінювання. Робота з радіоактивними речовинами з активністю понад 10 мілікюрі радію -226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин протягом 80,5% робочої зміни, що передбачено Списком №1 розділ XXII п.1 відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461».

З огляду на встановлене, період роботи позивача з 16.05.2018 по 26.12.2019 (01 рік 07 місяців 11 днів) підлягає зарахуванню до пільгового стажу, який сумарно становить 6 років 01 місяць 14 днів (04 роки 06 місяців 03 дні + 01 рік 07 місяців 11 днів).

Право на отримання пенсії визначено у ст. 8 Закону №1058, яким користуються громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно пп. 1 п. 2 ст. 114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгова пенсія призначається чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах, зайнятих повний робочий день із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим- двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону : чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Як зазначив пенсійний орган у спірному рішення, позивач повинен мати необхідний пільговий стаж 5 років.

Позивач має 6 років 01 місяць 14 днів пільгового стажу, відтак, у позивача наявні необхідні умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058:

1. формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку;

2. документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці не менше 80 відсотків робочого часу.

3. досягнення 50 річного віку.

Як наслідок, у пенсійного органу відсутні підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії та відсутні дискреційні повноваження щодо призначення пенсії позивачу.

Крім того, відповідачем у рішенні від 31.10.2024 №98 зазначено про відсутність необхідного страхового стажу 25 років, оскільки без урахування кратності, страховий стаж позивача складає 23 роки 10 місяців 21 день.

Такий розрахунок страхового стажу здійснено пенсійним органом без урахування періодів роботи 01.01.2001 по 01.12.2001 та з 02.12.2001 по 14.07.2003 та періоду служби в армії з 13.05.1985 по 18.05.1987.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем військової (строкової) служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «а», «в» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у спірному рішенні, період проходження військової служби з 13.05.1985 по 18.05.1987 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно тимчасового посвідчення від 03.05.2018 № НОМЕР_2 дата народження не відповідає паспортним даним (вказано тільки рік).

Проте, як встановлено судом, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 04.02.1985 містить запис на сторінці 2-3 «служба в рядах радянської армії з 13.05.1985 по 18.05.1987 військовий квиток серії НОМЕР_3 ».

У підтвердження правомірності своїх доводів, пенсійним органом не надано копію тимчасового посвідчення від 03.05.2018 № НОМЕР_2 .

Разом з тим, як зазначено вище, трудова книжка основним документом, що підтверджує стаж роботи. А трудова книжка містить запис про службу в армії, який внесено на підставі військового квитка серії НОМЕР_3 . Вказаний запис не викликав сумнівів у відповідача.

Щодо сплати страхових внесків суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз даних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, а тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.12.2001 по 14.07.2003.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області таким правом не скористалося.

Щодо способу захисту прав позивача

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" у теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, у якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, у якій опинився позивач після порушення.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі №580/3690/23 дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

З урахуванням обставин справи, враховуючи, що суд під час розгляду справи дійшов висновку про достатність страхового та пільгового стажу позивача для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з метою належного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу з дати звернення, з 23.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу позивача період служби в радянській армії з 13.05.1985 по 18.05.1987 та до пільгового стажу період його роботи з 16.05.2018 року по 26.12.2019 року в ДП «Київський державний міжобласний спеціальний комбінат».

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №5 від 11.02.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати періоди роботи до страхового стажу та призначити пенсію за віком задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області «Про відмові в призначенні пенсії» ОСОБА_1 від 31.10.2024 року №98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 16.05.2018 року по 26.12.2019 року в ДП «Київський державний міжобласний спеціальний комбінат».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_1 період служби в радянській армії з 13.05.1985 року по 18.05.1987 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , з врахуванням всіх періодів пільгової роботи до страхового стажу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.02.1985 року, в тому числі на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 23.10.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА