Справа № 640/11071/22
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/11071/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) справу за позовом Акціонерного товариства «Державної продовольчо-зернової корпорації України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач, АТ «ДПЗКУ», товариство) з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 «Про проведення інвентаризації» у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у межах позапланової виїзної документальна перевірки АТ «ДПЗКУ» з питань законності декларування заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету ПДВ та від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з ПДВ за грудень 2021 року, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків надіслано позивачу листа від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 «Про проведення інвентаризації».

Позивач вказує, що проведення інвентаризації ТМЦ відповідно до листа відповідача від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 вимагає проведення оцінки цінностей і розрізі усіх структурних підрозділів позивача, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, що унеможливлює платника податків провести таку інвентаризацію на виконання вказаного листа відповідача та встановити реальну оцінку запасів позивача у розрізі таких структурних підрозділів, адже лист відповідача вимагає проведення не вибіркової інвентаризації (тобто з окремих питань достовірності, правомірності декларування заявленої до бюджетного відшкодування сум ПДВ у розрізі окремих обставин декларування податкового кредиту за грудень 2021), а суцільним порядком, що можливо здійснити лише після усунення перешкод доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку філій АТ «ДПЗКУ», які знаходяться на тимчасово окупованих територіях та можливості безпечного проведення інвентаризації основних засобів на вимогу відповідача.

Позивач також зазначає, що вимога про проведення інвентаризації в присутності представників податкового органу, що здійснюють перевірку, суперечить п. 1 Розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, яке не вимагає обов`язкової участі посадових осіб податкового органу у проведенні інвентаризації.

Враховуючи фактичне місцезнаходження філій АТ «ДПЗКУ» у місцях, що віднесені до переліку територій які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, вимога контролюючого органу, викладена у листі від 05.07.2022 №3727/6/31-00-04-02-01-06, на думку позивача, не відповідає вимогам пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України у частині відсутності безпечних умов для проведення суцільної інвентаризації.

На виконання приписів пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу № 640/11071/22 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду, яким прийнято справу до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також в разі врегулювання спору на даний момент.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши таке.

Відповідно до наказу начальника Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.02.2022 № 76, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «ДПЗКУ» () з 23.02.2022 тривалістю 15 робочих днів. Перевірку наказано провести з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року (вх. № від 20.01.2022) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

Копію наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.02.2022 № 76 вручено головному бухгалтеру АТ «ДПЗКУ» Мороз Дар`ї Євгенівні 23.02.2022.

Наказом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 28.06.2022 № 148 поновлено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ДПЗКУ».

В ході проведення перевірки АТ «ДПЗКУ» вручено вимогу від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 щодо проведення інвентаризації фактично наявних основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки підприємства.

Відповідач вказує, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Податковий орган має право направити належним чином оформлений документ, який містить вимогу на проведення інвентаризації і посадові особи цього органу можуть бути присутні при проведенні інвентаризації, а юридичні особи, що отримали таку вимогу, зобов`язані провести таку інвентаризацію.

Контролюючий орган зазначає, що відповідачем на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () щодо питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків та складено акт перевірки від 25.07.2022 № 396/31-00-04-02-01/37243279.

На підставі акта перевірки, з врахуванням відповіді на заперечення відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, які на даний час оскаржуються в суді.

Відповідач вказує, що сама по собі вимога від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 «Про проведення інвентаризації» не порушує прав та інтересів позивача з огляду на те, що останній не позбавлений права звернутися з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Зважаючи на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Окрім цього, відповідач 07.07.2025 до суду надав додаткові пояснення, також вказавши на заперечення проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» зареєстроване за місцезнаходженням: місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок, 1; ідентифікаційний код 37243279.

Відповідно до наказу відповідача від 18.02.2022 № 76 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «ДПЗКУ» ()», провести документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ДПЗКУ» (), що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, Печерський р-н, вул. Саксаганського, буд. 1, з 23 лютого 2022 року тривалістю 15 робочих днів. Перевірку провести з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року (вх. № від 20.01.2022) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

Наказом від 28.06.2022 № 148 «Про поновлення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «ДПЗКУ» ()» поновлено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ДПЗКУ» () з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 (від 20.01.2022 вх. № ) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, яка була зупинена згідно Закону України від 03.03.2022 № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», з 29 червня 2022 року.

Податковим органом направлено позивачу вимогу про проведення інвентаризації від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06, в якій вказано, що Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків проводить документальну позапланову виїзну перевірку Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (податковий номер 37243279) з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 (від 20.01.2022 вх. № ) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

Разом з тим, у вимозі висловлено прохання щодо проведення інвентаризації фактично наявних основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки підприємства за всіма адресами їх розташування (у власних та/або орендованих приміщеннях, місцях відповідального зберігання, тощо) в присутності представників Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, що здійснюють перевірку АТ «ДПЗКУ».

Також викладено прохання інвентаризацію призначити в терміни для проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідачем складено акт перевірки від 25.07.2022 № 396/31-00-04-02-01/37243279 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () щодо питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків».

У акті від 25.07.2022 № 396/31-00-04-02-01/37243279 вказано (сторінки 39, 40): «Головному бухгалтеру AT «ДПЗКУ» () відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України вручено вимогу про проведення інвентаризації від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06, яку запропоновано провести в терміни проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Станом на 18.07.2022 відповідь на вимогу не отримана, інформація щодо призначення інвентаризації не отримано.

У зв`язку з чим, складено акт № 77/31-00-04-02-01 від 25.07.2022 про ненадання інформації щодо проведення інвентаризації.

У відповідності до пп. 85.2 Кодексу: «Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки».

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Кодексу у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Тому, інформацію про фактичну наявність активів та повноту відображення зобов`язань, залишків товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського (податкового) обліку (за періоди виникнення від`ємного значення з ПДВ, не можливо підтвердити у зв`язку з відсутністю належним чином документально оформлених матеріалів проведеної інвентаризації.».

На підставі вказаного акту перевірки, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення- рішення від 02.09.2022 № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 65716020,00 грн по декларації за грудень 2021 року та від 02.09.2022 № 1, яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 6146626,00 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі - 3073313,00 грн по декларації за грудень 2021 року.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2022 відкрито провадження у справі № 640/16629/22 за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2025 адміністративну справу № 640/16629/22 прийнято до провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2025 зупинено провадження у адміністративній справі № 640/16629/22 до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 640/12094/22.

Позивач не погоджується з вимогою контролюючого органу від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06, вважає її протиправною. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам) справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки передбачені п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Пунктом 78.1 ст. 78 ПК України, зокрема, встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (пп. 78.1.8).

Відповідно до п. 78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про правомірність вимоги про проведення інвентаризації, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Абзацом шостим п. 7 розділу І «Загальні положення» Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, (далі - Положення № 879) встановлено, що проведення інвентаризації є обов`язковим за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Пунктом 8 Положення № 879 визначено, що підприємства, які з дати початку тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та підприємства, які мали (мають) місцезнаходження в районах проведення воєнних (бойових) дій у період дії воєнного стану, або підприємства, структурні підрозділи (відокремлене майно) яких розташовані на (в) таких територіях (районах), проводять інвентаризацію у разі можливості безпечного та безперешкодного доступу уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал підприємств.

Оцінюючи, перш за все, доводи відповідача щодо не порушення спірною вимогою прав позивача, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України).

З огляду на викладене суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд зазначає, що ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі № 522/22780/16-а, від 26.11.2019 у справі № 183/6195/17, від 21.12.2019 у справі № 826/14366/15.

Поряд із цим, у разі прийняття, зокрема, органом владних повноважень ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення, не має підстав для задоволення, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Судом установлено, що за результатами невиконання позивачем вимоги про інвентаризацію майна відповідачем складено акт перевірки та винесено ряд податкових повідомлень рішень, якими відмовлено у відшкодуванні заявленої товариством суми податку на додану вартість і наразі саме цей факт порушує права останнього.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Натомість, наразі, визнання протиправною та скасування вимоги про проведення інвентаризації від 05.07.2022 № 3727/6/31-00-04-02-01-06 не призведе до реального поновлення прав позивача, відновлення таких прав має здійснюватися у межах справи про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі висновків акта перевірки від 25.07.2022 № 396/31-00-04-02-01/37243279.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на вищевикладене та надані докази у їх сукупності, та не підтвердження доводів позивача про порушення його прав суд дійшов висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність дій (бездіяльності) відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений у статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо судових витрат в цій справі суд зазначає, що за правилами статті 139 КАС України у випадку відмови в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Відповідачем вимог щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи, не заявлено.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Державної продовольчо-зернової корпорації України» (ідентифікаційний код 37243279, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код 44082145, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Качанок