Справа № 580/10887/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

м. Черкаси

30 вересня 2025 року Справа № 580/10887/25

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламар П.Г. розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Національної поліції України, третя особа - Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. А.Богомольця, 10) в якій просить:

1.визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неповного та необ`єктивного і розгляду звернення позивача, яке призвело до непоновлення його порушених прав стосовно виправлення/вилучення відомостей щодо позивача «Розшукує ТЦК та СП; порушення військового обліку» у ЄДРПВР, е-ВОД і застосунку «Резерв+» та належного повідомлення НПУ;

2.визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо:

-внесення, подальшого зберігання у ЄДРПВР, е-ВОД і застосунку «Резерв +» неактуальних та недостовірних відомостей щодо позивача «Розшукує ТЦК та СП; порушення військового обліку» та подібних записів та їхнього не вилучення з вказаних джерел (носіїв);

-ініціювання звернення до Національної поліції від 19.06.2025 про доставлення позивача для складання протоколу за ст. 210/210-1 КУпАП за відсутності складу правопорушення та попри можливість отримання даних з державних реєстрів (примітка до ст. 210 КУпАП; ст. 14 Закону про ЄДРПВР) та попри чинну відстрочку;

-не направлення до Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача (абз. 18 п. 79 Порядку № 1487);

3. зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 :

-видалити/вилучити/виключити з ЄДРПВР, е-ВОД і «Резерв+» усі неактуальні, недостовірні та незаконні відомості про «розшук» і «порушення військового обліку» щодо позивача;

-відкликати звернення до Національної поліції від 19.06.2025 щодо розшуку та доставлення до ТЦК та СП позивача для складання протоколу за ст. 210 чи 210-1 КУпАП;

-направити офіційне повідомлення до Національної поліції України про відсутність правових підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача із зазначенням його анкетних даних і унікального вихідного номера (за абз. 18 п. 79 Порядку № 1487) у строк не пізніше 3 робочих днів з дати набрання рішенням законної сили;

4.визнати відсутність підстав для складання протоколу і накладення стягнення за ст. 210/210-1 КУпАП щодо позивача за події, пов`язані з «неуточненням даних до 16.07.2024» та «непроходженням медичного огляду» у зв`язку з відсутністю складу правопорушення стосовно особи з інвалідністю та спливом строків притягнення (ч. 9 ст. 38 КУпАП), наявністю обов`язку держателя/органів ведення Реєстру отримувати відомості про інвалідність через е-взаємодію; приміткою до ст. 210/210-1 КУпАП;

5.визнати протиправними дії відповідача-1 щодо примушення позивача до особистої явки для «обов`язкового складання протоколу» за наявності законної відстрочки (ст. 23 Закону № 3543-ХІІ), відсутністю в його дія складу адміністративного правопорушення та зі спливом строків, установлених ст. 38 КУпАП;

6.зобов`язати відповідача-1 утриматися від складання протоколів за ст. 210, 2101 КУпАП щодо позивача на підставі «непроходження медогляду/неоновлення даних», у зв`язку із відсутністю правових підстав для цього;

7.зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 закрити будь-які службові матеріали/ провадження щодо позивача за ст. 210/210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та спливом строків без складання протоколу (ст. 247 КУпАП), як такого, що не має предмета у разі відсутності складу;

8.визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 (НПУ), що полягає у продовженні «розшуку/доставлення» за зверненням відповідача-1 від 19.06.2025 попри відсутність правових підстав (сплив строків ст. 38 КУпАП; примітка до ст. 210 КУпАП);

-зобов`язати Національну поліцію України (відповідач 2) припинити будь-які дії, спрямовані на «розшук/адміністративне затримання/доставлення» позивача до ТЦК на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2025, чи будь-яких похідних документів, пов`язаних із цими обставинами, та довести відповідну інформацію до відома територіальних підрозділів НПУ (службове орієнтування та/або інше внутрішнє повідомлення) до виконання п. 2.2 цього рішення. (Правова підстава абз. 18 п. 79 Порядку № 1487);

-стягнути з відповідача-1 судові витрати, у тому числі у зв`язку із наданням правничої допомоги.

Одночасно з адміністративним позовом до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому позивач просить:

-заборонити Національній поліції України (у т.ч. усім підпорядкованим підрозділам) вчиняти будь-які дії щодо розшуку, адміністративного затримання та доставлення позивача (заявника) до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи будь-якого іншого ТЦК та СП на підставі звернення/доручення ТЦК від 19.06.2025 (та будь-яких похідних документів/записів у АІС НПУ), та/або за реєстровими позначками «розшук/порушення військового обліку» до набрання законної силирішенням у справі;

-заборона іншим особам вчиняти дії, співмірно з предметом спору;

-зупинити дію та заборонити виконання індивідуального акта - звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2025, яким ініційовано затримання/доставлення позивача - до набрання законної сили рішенням у справі;

-заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 ініціювати нові звернення/доручення до Національної поліції чи до інших органів щодо розшуку/доставлення позивача (заявника) у межах спірних підстав («неуточнення даних до 16.07.2024», «відсутність записів про медичний огляд») - до набрання законної сили рішенням у справі;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 у 24-годинний строк з моменту отримання ухвали суду про забезпечення позову направити до Національної поліції України службове повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання і доставления позивача;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та Міністерство оборони України, (як держателя/адміністратора ЄДРПВР і розробника «Резерв+» (ч. 1 ст. 5 Закону № 1951-УІІІ); обидва - як органи ведення Реєстру (ч. 8 ст. 5 Закону № 1951-УШ)), тимчасово призупинити відображення у ЄДРПВР, е-ВОД і «Резерв+» статусів/позначок щодо позивача, що означають «розшук/порушення військового обліку», шляхом виставлення технічної відмітки «спір у суді» (за наявності відповідного регламенту), до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на очевидність порушення прав позивача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення заявника та заінтересованих осіб, а тому суд вирішив розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи, суд зазначає наступне.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І КАС України (статті 150-158).

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Однак, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме: не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала відповідну заяву.

Із поданої заяви про забезпечення позову судом встановлено, що обставини правомірності/протиправності дій відповідачів, можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідженні усіх доказів, наданих як позивачем так і відповідачем у даній справі, тому суд не може здійснювати переоцінку доказів на перед. Факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів лише під час розгляду справи по суті, а не шляхом подачі заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вказане також підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17, згідно з якою, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

У заяві про забезпечення позову не зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав заявника в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18, а саме, щодо очевидності ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, та попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх якість: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Сама лише незгода заявника із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких дій протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У забезпеченні адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Петро ПАЛАМАР