Справа № 520/20919/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"29" вересня 2025 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61002), третя особа - Національна поліція України (вул. Богомольця Академіка, буд. 10,м. Київ,01024) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 року у розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.10.2020 року по 13.03.2022 року.

2. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. у розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.10.2020 року по 13.03.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

3. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за виконання позивачем службових обов`язків в нічний час за 3096 годин в період з 07.11.2015 року по 13.03.2022 року. 5. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити грошове забезпечення у вигляді доплати за виконання службових обов`язків в нічний час за 3096 годин в період з 07.11.2015 року по 13.03.2022 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

5. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року із застосуванням листопада 2015 року як базового місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

6. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року із застосуванням листопада 2015 року як базового місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

7. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити компенсацію за затримку виплати грошового забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року у розмірі загальної суми такої індексації за принципом співмірності.

8. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані 75 календарних днів щорічної додаткової відпустки за вислугу років (стаж служби) - 15 календарних днів за 2016 календарний рік, 15 календарних днів за 2017 рік, 15 календарних днів за 2018 рік, 15 календарних днів за 2019 рік, 15 календарних днів за 2021 рік.

9. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані 75 календарних днів щорічної додаткової відпустки за вислугу років (стаж служби) - 15 календарних днів за 2016 календарний рік, 15 календарних днів за 2017 рік, 15 календарних днів за 2018 рік, 15 календарних днів за 2019 рік, 15 календарних днів за 2021 рік.

10. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані 60 календарних днів щорічної додаткової соціальної відпустки для поліцейських, які мають дітей, - 10 календарних днів за 2017 календарний рік, 10 календарних днів за 2018 рік, 10 календарних днів за 2019 рік, 10 календарних днів за 2020 рік, 10 календарних днів за 2021 рік, 10 календарних днів за 2022 рік.

11. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані 60 календарних днів щорічної додаткової соціальної відпустки для поліцейських, які мають дітей, - 10 календарних днів за 2017 календарний рік, 10 календарних днів за 2018 рік, 10 календарних днів за 2019 рік, 10 календарних днів за 2020 рік, 10 календарних днів за 2021 рік, 10 календарних днів за 2022 рік.

12. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) щодо ненарахування та невиплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 додаткової винагороди поліцейським м. Харкова у розмірі 50 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

13. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 додаткову винагороду поліцейським м. Харкова у розмірі 50 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

14. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні та виплати грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні щорічних додаткових відпусток за вислугу років (стаж служби) та щорічних додаткових соціальних відпусток для поліцейських, які мають дітей, з 13.03.2022 року по день фактичного розрахунку. 16. Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) надати до Пенсійного фонду України скореговані відомості грошового забезпечення з урахуванням доплати за особливі умови служби (в період карантину, коронавірус SARS-СoV-2) з 01.10.2020 року по 13.03.2022 року, доплати за виконання службових обов`язків в нічний час з 07.11.2015 року по 13.03.2022 року, індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

20.08.2025 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку позовної давності, в обґрунтування якої зокрема зазначено наступне, а саме: 1) позивач звільнений в свій вихідний день у неділю 13.03.2022 року , коли не працював, не знаходився на робочому місці в черговій частині Харківського районного управління поліції № 2 по обслуговуванню Салтівського району м. Харкова відповідно до займаної посади; 2) позивач, дізнавшись про звільнення, не вважав звільнення порушенням своїх прав, не заперечував проти звільнення та не звертався до суду у справі про звільнення адже на день звільнення мав право на пенсію за вислугою років, яка у календарному обчисленні складає 27 років 7 місяців; 3) позивач звільнений 13.03.2022 року та відповідно до приписів частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022 року) був не обмежений будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належного йому грошового забезпечення та інших виплат (пункт 75 постанови Верховного Суду від 21.03.2025 року у справі №460/21394/23) ; 4) з позивачем, який не працював в день звільнення, відповідно до приписів частини першої статті 116 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022 року та з 19.07.2022 року) в день звільнення не повинен проводитися розрахунок як з відсутнім на роботі працівником та відповідно позивачем не одержувалося в день звільнення письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (при розрахунку), позивачем не одержувалася копія наказу про звільнення відповідно до приписів частини першої статті 47 КЗпП України; 5) позивач, який не працював в день звільнення, не вважав не проведення з ним розрахунку в день звільнення 13.03.2022 року порушенням своїх прав в розумінні частини першої статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022 року) через те, що відповідно до приписів частини першої статті 116 КЗпП України (в редакціях до 19.07.2022 року та з 19.07.2022 року) позивачу гарантоване право після звільнення з 14.03.2022 року на пред`явлення відповідачу вимоги про розрахунок з усіх видів грошового забезпечення та на одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при розрахунку, на відповідача покладено обов`язок виплатити зазначені суми не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; 6) відповідно з 14.03.2022 року по 18.07.2022 року та з 19.07.2022 року по 30.06.2023 року в період дії в Україні карантину з метою запобігання поширенню хвороби COVID-19 (коронавірусу SARS-CoV-2) встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та відміненого 30.06.2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 позивач не пред`являв відповідачу вимогу про розрахунок та спору про розмір сум між позивачем та відповідачем не було адже не відбулася подія одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому у зв`язку зі звільненням; 7) таким чином, з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022 року або з 19.07.2022 року), по справі № 520/20919/25 не почався 01.07.2023 року. 8) відповідно до приписів статті 116 КЗпП України (в редакціях до 19.07.2022 року та з 19.07.2022 року) строк з дня звільнення для пред`явлення вимоги про розрахунок працівником, який в день звільнення не працював, не визначений; 9) позивач відповідно до приписів спеціального законодавства абзацу першого пункту 11 розділу I «Загальні положення» Порядку №260 має право пред`явити вимогу (звернутися) до відповідача про виплату грошового забезпечення, виплаченого поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, та воно виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення; 10) позивач відповідно до приписів спеціального законодавства абзацу другого пункту 11 розділу I «Загальні положення» Порядку №260 має право на виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення і виплата здійснюється відповідачем, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання; 11) 05.03.2025 року в трирічний строк позивач, який не працював в день звільнення у свій вихідний день у неділю 13.03.2022 року, у період з 19.07.2022 року чинності редакції статті 233 КЗпП України, до звернення до суду, письмово цінним листом ТТН 574 з повідомленням про вручення пред`явив вимоги (звернувся) до голови Національної поліції України про розрахунок з грошового забезпечення, компенсаційних, одноразових та інших виплат, право на всі суми яких позивач набув 13.03.2022 року у зв`язку зі звільненням з поліції, про надання (вручення) йому письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при розрахунку, про вручення копії наказу про звільнення, про вручення паперової трудової книжки; 12) 07.03.2025 року Національна поліція України отримала цінний лист з вимогами позивача (доказ зворотне повідомлення про вручення додається); 13) позивач 10.05.2025 року отримав рекомендований лист ТТН 965 з письмовим рішенням відповідача про відмову в розрахунку та відповідно відмову в врученні позивачу письмового повідомлення про всі суми, нараховані та виплачені при розрахунку, про відмову в врученні позивачу копії наказу про звільнення з підставою для звільнення, яка є доказом того, що позивач не працював в день звільнення; 14) 10.05.2025 року відповідач порушив приписи частини першої статті 116 КЗпП України в частині не проведення розрахунку та не виплати всіх сум, що належать позивачу від підприємства, установи, організації після пред`явлення вимоги про розрахунок; 15) 10.05.2025 року позивач дізнався про порушення свого права на розрахунок з грошового забезпечення, компенсаційних, одноразових та інших виплат у зв`язку зі звільненням; 16) 05.08.2025 року позивач в тримісячний строк, перебіг якого почався 11.05.2025 року, звернувся до суду відповідно до приписів статті 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022 року чинній на день звернення до суду); 17) позивачу не повинен видаватися грошовий атестат поліцейського адже такий випадок не передбачений приписами спеціального законодавства пунктом 2 розділу VII «Грошовий атестат» Порядку №260 (в редакції від 21.08.2020 чинній на день звільнення 13.03.2022 року) або пунктом 2 розділу IX Порядку №260 (в редакції від 04.07.2025 року).

Отже тримісячний строк звернення до суду не почався 01.07.2023 року після відміни на території України карантину 30.06.2023 року бо порушень в день звільнення прав позивача, який не працював в день звільнення, щодо не розрахунку з ним в день звільнення, не було та подія порушення прав позивача, про яку б позивач дізнався або повинен був би дізнатися, не відбулась.

Частиною 6 ст.161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, положення ст.122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебували на публічній (військовій) службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці при визначенні її розміру. Такі правовідносини регулюються положеннями ст.233 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками позовної давності.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю. Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Так, вищезазначеним Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX ч.1, 2 ст.233 КЗпП України було викладено у наступній редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."

Таким чином, шляхом внесенням до ст.233 КЗпП України вказаних змін, законодавець увів процесуальні строки для звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

При цьому, слід вказати, що ч.1 ст.233 КЗпП України передбачає загальний строк для звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору, а ч.2 ст.233 КЗпП України загальний строк для звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Однак, п.1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, вирішуючи питання щодо застосування ст.233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов висновків, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії ст.233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії ст.233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням ст.233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми ст.233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

При цьому, з урахуванням п.1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними ст.233 КЗпП України, почався 01.07.2023.

Крім того, як встановлено судом та не заперечується позивачем по справі, відповідно до записів в паперовій трудовій книжці серії НОМЕР_1 врученої відповідачем 10.05.2025 року позивач був звільнений з поліції наказом відповідача від 13.03.2022 року № 145 о/с в редакції наказу відповідача від 03.10.2022 року № 472 о/с.

Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідач 28.10.2022 року нарахував та виплатив позивачу на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» цільове нарахування «Зарплата ГУНП в Харківській області» у розмірі 3225,25 гривень.

Таким чином суд зазначає, що спір між позивачем та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області виник уже за нової редакції положень ст.233 КЗпП України, а отже в даному випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який в силу п.1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України, слід обраховувати з 01.07.2023, а тому вказаний строк закінчився 02.10.2023 (01.10.2023 припав на вихідний день).

Натомість, даний позов подано до суду 05.08.2025 року, тобто з пропуском встановленого тримісячного строку на звернення до суду.

Інших підстав для поновлення строку, доказів поважності причин його пропуску, позивач не наведено та не подано.

Відтак, наведені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду обставини не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Пунктом 1 частини четвертої ст.169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачеві, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 241, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61002), третя особа - Національна поліція України (вул. Богомольця Академіка, буд. 10,м. Київ,01024) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.