Справа № 587/3875/25
Суддя: Гончаренко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/3875/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 28.07.2025,
Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №Х 07/25-65 від 28.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2025 року в приміщенні «Сумської міської клінічної лікарні №5» йому запропонували пройти ВЛК, на що він повідомив, що дана вимога є незаконною оскільки відсутні підстави для призову на військову службу під час мобілізації, так як він є виключеним з військового обліку, а отже не є військовозобов`язаним, а законні підстави для його поновлення на військовому обліку відсутні. Також повідомив працівників ТЦК що при ньому були відсутні медичні документи, які б могли вплинути на ступінь його придатності до військової служби. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки він знятий з військового обліку і не мав обов`язку проходити медичний огляд, також не мав фізичної можливості зібрати виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, тощо.
У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, надано відзив на позовну заяву, згідно з яким просили відмовити в задоволенні позову через його необгрунтованість та безпідставність. Вважають постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 правомірною та законною, оскільки невиконання позивачем в особливий період законної вимоги відповдача про проходження ВЛК є порушенням вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, підстави для відстрочки у нього станом на дату притягнення його до адміністративної відповідальності були відсутні.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, надано відзив на позовну заяву, згідно з яким просили відмовити в задоволенні позову через його необгрунтованість. Заперечення мотивував тим, що 18.07.2025 о 14-03 год. позивач відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби чим порушив вимоги з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». У зв`язку з порушенням був складений протокол, копію якого вручений позивачу. Розгляд справи призначався на 14-00 год. 28.07.2025, однак позивач не з`явився, а тому була винесена оскаржувана постанова. Вважають постанову правомірною та законною, оскільки з 18.05.2024 року особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав.
Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.
Судом на підставі наданих сторонами доказів установлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
28.07.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , виніс постанову№Х 07/25-65 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 грн. За змістом вказаної постанови, ОСОБА_1 18.07.2025 о 14 год 03 хв під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану) перебуваючи у приміщенні Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №5» за адресою м. Суми, вул. Марко Вовчок, 2, категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на військово-лікарську комісію від 18.07.2025 №4403136. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. (а.с. 8).
Постанова №Х 07/25-65 від 28.07.2025 року, була винесена за відсутності притягуваної особи та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 30.07.2025 року (а.с. 13).

ОСОБА_1 , виключений з військового обліку, відповідно до записів у військовому квитку НОМЕР_1 , де у графі VІІ «Прийом на військовий облік і зняття з обліку» зазначено, що 14.07.2023 року він виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно із ст.37 п.6 пп.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». (а.с. 12 зв.б.).

Спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст. 7, 9, 210-1, 222, 245, 246, 251 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст.280 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадоваособа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомостіпро особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (занаявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.

Положеннями п.п 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції станом на виключення позивача з обліку, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У пункті 69 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі N600/2520/22-а, при розгляді справи щодо можливості перетину кордону особою, яку було виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено позицію, що «громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазнав змін і на час винесення оскаржуваної постанови має наступну редакцію.

Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов?язаних:

1) які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

2) призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

3) які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов?язаних;

4) військовозобов?язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

5) які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов?язаних;

6) зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

8) які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

9) які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

10) які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

11) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Тобто, у переліку громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік військовозобов?язаних відсутні особи, яких виключено з військового обліку.

У зв`язку з виключенням позивача з військового обліку, останній втратив статус військовозобов`язаного, а тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначена у нормативно-правових актах конструкція є зрозумілою. В той же час зміни до законодавства прийняті не системно та не справедливо. Фактично залишилося неврегульованим питання військового обліку осіб які були виключені з військового обліку з тих підстав, яких немає у новій редакції закону. Законом не врегульовано питання військового обліку осіб які виключені з підстав до внесення змін. Законодавець мав би усунути таку прогалину відповідним законом на виконання вимог ст. 57 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З встановлених фатів та наведених положень вбачається, що усі недоліки постанови необхідно тлумачити на користь особи, тобто позивача. У справі саме відповідач має надати докази на підтвердження правомірності свого рішення.

Ураховуючи наведене суд вважає, що позивача піддано стягненню без підстав визначених законом, що виключає відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Так, згідно пункту третього частини третьої зазначеної статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Інші доводи учасників розгляду не спростовують встановлених обставин та наведених висновків суду.

Керуючись ст.ст. 2,9, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, ст.ст. 210, 210-1КУпАП суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 № Х 07/25-65 від 28.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко