Справа № 460/14164/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/14164/24 пров. № А/857/8844/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т. І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (головуючий-суддя Друзенко Н.В., м.Рівне) у справі № 460/14164/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

19.11.2024 ОСОБА_1 (позивач) звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (відповідач), в якому просила: визнати протиправним та скасувати пункт 38 рішення комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 серпня 2024 року №25/д, в частині повернення на доопрацювання документів; зобов`язати Міністерство оборони України призначити і здійснити виплату одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 7 500 000 грн, з урахуванням проведених виплат.

Позов обґрунтовувала тим, що комісія Міністерства оборони України, розглядаючи заяву позивачки 30.08.2024, зобов`язана була керуватись ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI, в чинній на дату розгляду заяви редакції. Натомість, відповідачем застосовано статтю 16-1 Закону №2011-XI, в редакції на момент дати смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 . За такою «старою» редакцією право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мали право лише ті діти загиблого (померлого) військовослужбовця, які не досягли повноліття, або ті, що вважалися утриманцями. Разом з тим, з 29.03.2024 статтю 16-1 Закону № 2011-XI було викладено в новій редакції, за якою право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, в тому числі, і повнолітні діти загиблого (померлого) військовослужбовця. Вказані зміни внесено Законом України № 3515-IX від 09.12.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», задля виключення вікового обмеження. Пунктом 2 розділу II Закону № 3515-IX визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Таким чином, зворотна дія в часі цієї норми права фактично розширює за віковою ознакою кількість членів сім`ї загиблого військовослужбовців одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам частини першої статті 58 Конституції України. За наведеного, позивач вважає, що, як повнолітня донька загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , має право на отримання одноразової грошової допомоги разом з іншою повнолітньою донькою - ОСОБА_3 , враховуючи відсутність у нього інших членів сім`ї та утриманців.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року відмовлено у позові.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права, зазначила, що суд першої інстанції застосував законодавство, що діяло на момент загибелі батька позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), однак судом першої інстанції не враховано важливі зміни в законодавстві, внесені Законом України № 3515-IX від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024. Цими змінами було розширено коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, включивши до нього всіх дітей загиблих осіб, незалежно від досягнення ними повноліття. Із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька позивача - ОСОБА_2 , позивач звернулася 18.04.2024, тобто вже після набрання чинності новим законодавством, яке безумовно має застосовуватися до даних правовідносин, оскільки сприяє розширенню прав позивача, а отже, є більш сприятливим для нього. Враховуючи, що зміни до законодавства були прийняті з метою полегшення правового становища осіб, законодавець передбачив застосування нової редакції закону навіть до правовідносин, що виникли до набрання ним чинності. Окрім того, позивач зауважує, що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги суперечить соціальній природі змін до законодавства, які спрямовані на підвищення рівня соціального захисту дітей загиблих військовослужбовців. Згідно зі статтею 46 Конституції України, держава гарантує соціальний захист, включаючи право на матеріальну допомогу в разі втрати близьких родичів на війні. Законодавець, вносячи зміни до статті 16-1, керувався необхідністю забезпечити справедливість і гідний рівень підтримки для осіб, які втратили рідних через війну. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував ключові зміни в законодавстві, які могли б змінити результат справи, оскільки нові норми є сприятливими для позивачів. Суд першої інстанції також не звернув увагу на ретроактивну силу змін щодо дітей загиблих, яким тепер гарантовано право на одноразову допомогу незалежно від того, чи досягли вони повноліття. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

23.07.2025 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому висловив незгоду з її доводами: вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що на момент загибелі (смерті) батька позивачу виповнилося 28 років, відтак у позивача, як у повнолітньої доньки загиблого військовослужбовця, не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в редакції статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що діяла на станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Степанівка Здолбунівського району Рівненської області, батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.1978 Новомильською сільською радою (а.с.35).

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Копитківською сільською радою 16.11.2009 (а.с.33).

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Копитківською сільською радою 25.06.2010 (а.с.34).

До 19.06.2001 ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру № 2 від 19.04.2024 (а.с.56-57). Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька - ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Копитківською сільською радою 16.06.1995 (а.с.36).

30.04.2014 ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Відділом ДРАЦС Гощанського РУЮ 30.04.2014 (а.с.31).

До 02.06.2023 ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , і від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Здолбунівського районного суду від 02.05.2023 у справі № 562/160/23 про розірвання вказаного шлюбу (а.с.37-38).

12.01.2023 ОСОБА_2 призвано на військову службу по мобілізації, а з 06.03.2023 - зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_6 , що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_7 (а.с.47-52).

ІНФОРМАЦІЯ_8, перебуваючи в зоні проведення бойових дій у селі Приютне Пологівського району Запорізької області, внаслідок отримання одиночного проникаючого осколкового поранення тулуба з ушкодженням кісток скелета та внутрішніх органів, солдат ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується: довідкою про причину смерті до форми №106/о - № 641 від 30.01.2024, лікарським свідоцтвом про смерть № 641 від 30.01.2024, витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2924 від 26.08.2024 (а.с.41-42,46,58).

29.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 направлено на ім`я його колишньої дружини - ОСОБА_11 сповіщення сім`ї №184, що її чоловік, солдат ОСОБА_2 , 1977 р.н., загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час ведення бойових дій у н.п. Приютне Запорізької області, вірний присязі (а.с.30).

05.02.2024 Здолбунівським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 , в якому засвідчено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у селі Приютне Пологівського району Запорізької області (а.с.32).

21.03.2024 приватним нотаріусом Самсоюк Ф.П. в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за №72179932, де спадкодавцем значиться - ОСОБА_2 (а.с.40,54).

18.04.2024 ОСОБА_1 направила керівнику ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька, ОСОБА_2 . В заяві зазначила про наявність інших членів сім`ї, а саме сестри - ОСОБА_3 . До заяви долучила копії своїх документів: паспорт громадянина України та РНОКПП, свідоцтва про народження та про шлюб, витяг з АІС про відсутність судимості, довідку про реєстрацію місця проживання та реквізити банківської картки. Також долучила копії свідоцтв про народження та про смерть ОСОБА_2 , свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.66-67).

У вересні 2024 року за супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_10 №01/3/5241 від 09.09.2024 (а.с.65) отримала копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначення і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум №25/д від 30.08.2024 щодо прийняття рішення про признання одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с.63-64).

В пункті 38 Витягу такого протоколу вказано, що у редакції статті 16-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону Відповідно до наданих документів, заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не відносяться до неповнолітніх дітей загиблого. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні доньки загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували вони на його утриманні. Без надання документів, які підтверджують, що повнолітні дочки перебували на утриманні загиблого батька неможливо встановити право заявниць на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим вирішено документи та повернути на доопрацювання.

Вважаючи таке формулювання відмовою у здійсненні виплат, позивач звернулася з даним позовом до суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що рішення комісії Міноборони від 30 серпня 2024 року (Протокол засідання № 25/д від 30.08.2024, пункт 38) прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Закон України від 25.03.1992 за № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини другої статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 за № 2011-XII.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 за № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до вимог підпункту 1 пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Пунктом 1 статті 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, що діяла до 29.03.2024) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 9 грудня 2023 року за № 3515-IX, який набрав чинності 29.03.2024, статтю 16-1 викладено в редакції, за якою пунктом 1 цієї статті визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а пунктом 4 встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

- утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 (у редакції, чинній на час загибелі (смерті) військовослужбовця - ОСОБА_2 та подання заяви позивачем) одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За приписами абзацу 3 пункту 2 Постанови № 168 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку (абзац 4 пункт 2 Постанови № 168).

Завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів визначають Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджені Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 (далі - Порядок № 45).

Згідно з пунктом 1.4. Порядку № 168 особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Аналіз викладених норм свідчить, що державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання, у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Спір у цій справі виник щодо права позивача, як повнолітньої доньки загиблого військовослужбовця, на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168.

Апеляційний суд зазначає, що коло осіб, які мають право на одержання такої допомоги, визначено статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому, за змістом абзацу 2 пункту 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Аналогічно пунктом 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги встановлюється на дату його виникнення, якою є дата загибелі військовослужбовця, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Станом на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8) пункт 1 статті 16-1 Закону № 2011-XII визначав, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Аналогічне за змістом поняття визначає і стаття перша Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, відповідно до якої дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Статтею 1 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлено, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

З наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається те, що за загальним правилом особа втрачає правовий статус дитини із набуттям повноліття.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому, на момент загибелі свого батька - ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем, позивач вже мала правовий статус повнолітньої особи.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не набула права на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті батька - ОСОБА_2 .

Окрім того, щодо посилання позивача на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 9 грудня 2023 року № 3515-IX, який набрав чинності 29.03.2024, статтю 16-1 викладено в редакції, яка передбачає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а пунктом 4 встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, за новою редакцією ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яку посилається позивач, дітей, незалежно від умови досягнення чи не досягнення ними повноліття, включено до складу членів сімей загиблих (померлих) осіб, які (члени сім`ї) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

За приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абз. 2 п. 2).

Разом із тим, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» № 3515-IX від 09.12.2023 встановлено ретроспективну дію цього Закону до правовідносин, що виникли до набрання ним чинності, проте лише стосовно призначення та отримання одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті.

Таким чином, в іншій частині Закон № 3515-IX поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності (29.03.2024).

Крім того, суд наголошує, що законодавством чітко передбачено, що право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця, а тому для визначення такого права підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на таку дату.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про ретроактивну дію Закону № 3515-IX у спірних правовідносинах є безпідставними та не приймаються колегією суддів до уваги.

Таким чином, зважаючи на те, що нова редакція ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрала чинності вже після дати загибелі військовослужбовця - ОСОБА_2 , станом на яку визначається право осіб на отримання одноразової грошової допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення комісії Міноборони від 30 серпня 2024 року (Протокол засідання № 25/д від 30.08.2024, пункт 38) прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що оскаржуваним пунктом 38 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 № 25/д, документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника, або факт призначення пенсії в разі втрати годувальника, або факт призначення пенсії загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Зазначене не позбавляє права позивача повторно подати заяву з повним переліком документів, як це передбачено Постановою № 168 та Порядком № 975, на усунення зауважень, передбачених спірним рішенням.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.94, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі 460/14164/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар