Справа № 580/8314/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року справа № 580/8314/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвокатки Бідак О.О. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

22.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Бідак О.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16; ) (далі відповідач) про визнання протиправною відмови та зобов`язати сформувати подання про повернення йому суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29640,00грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок гривень), сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 25.04.2025, стягнення судових витрат.

Ухвалою від 28.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного провадження. Установив відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву.

Згідно з даними розписки вказану ухвалу відповідач отримав 28.07.2025.

29.08.2025 відповідач подав відзив вх.№43772/25 на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що в разі придбання житла на ім`я одного з подружжя за спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу, другий з подружжя (колишнього подружжя) має право на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на житло, якщо інше не визначено умовами шлюбного договору, шо не дозволяє застосувати пункт «в», як підставу для звільнення від сплати збору. Отже, звільнення покупця від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на підставі підпунктів «в» або «г» пункту 152 Порядку №1740 можливе за умови наявності зазначених у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів (інформації, відомостей. довідок тощо), що необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця. Позивач, сплативши збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, не скористався правом, яке дозволяє звільнення від сплати останнього на підставі Порядку. Факт придбавання позивачем нерухомості не вперше встановлено нотаріусом та вказані вище обставини в сукупності свідчать про відсутність протиправних дій відповідачем.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

25.04.2025 між позивачем та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Бласкет» укладено договір №1373 купівлі-продажу квартири, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак Куцевол Ю.Л.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 25.04.2025 позивач сплатив збір з правочину купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29640,00грн.

01.07.2025 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» видало довідку позивачу про те, що за адресою проживання: АДРЕСА_2 ,- списки на приватизацію житла в банк не надходили, відповідно житлові чеки не використовувались.

09.07.2025 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» АТ «Ощадбанк» видало довідку позивачу про те, що списки на приватизацію за адресою проживання: м.Київ, просп.Науки, буд.23, гуртожиток,- в банк не надходили.

Витяг №435106242 від 11.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек підтверджує реєстрацію квартири за позивачем на підставі вказаного вище договору. Речовому праву присвоєний №59618082, а квартирі (об`єкту нерухомого майна) №080.

11.07.2025 позивач подав заяву до відповідача з проханням сформувати подання про повернення позивачу суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29640грн 00коп, сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 25.04.2025

21.07.2025 відповідач листом №2600-0503-8/130256 повідомив про те, що надані позивачем документи є не повними і не свідчать про придбання житла вперше. Відповідно не можна зробити висновку про помилковість сплати цього збору при посвідченні договору. За таких обставин і наведеного правового регулювання у відповідача відсутні підстави, визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, для складання позивачу подання про повернення.

Тому позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 Закону №400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740).

Згідно з абз.1 п.15-1 цього Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Підпункт «в» п.15-2 Порядку №1740 визначає, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

Отже, якщо особа придбаває житло вперше та підтверджує цей факт вказаними вище документами збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна такою особою не сплачується. Пропонуючи надати вказані документи, відповідач не порушив вимог закону, оскільки мета цього сприяє належному вирішенню питання про те, чи дійсно вказаний збір сплачений позивачем помилково.

Суд врахував, що позивач до заяви відповідачу зі вказаного переліку документів не надав довідку з місця проживання. Придбаваючи житло сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна, що підтверджується вказаними вище доказами.

Відповідно до п.15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

На сьогодні в Україні відсутній механізм перевірки відповідачем інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Згідно з висновками Верховного Суду (далі - ВС) у постановах від 30.01.2018 (справа №819/1498/17), 31.01.2018 (справа №819/1667/17) та 20.03.2018 (справа №819/1667/17), які обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

ВС вказав, що відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Суд врахував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

ВС у вищевказаних рішеннях вказав, що оскільки саме Держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на Державу.

Тому посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири позивачем вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд врахував відсутність належних, допустимих і достовірних доказів для спростування твердження позивача про придбання нею нерухомого майна - житла вперше. Отже, доводи, що сплачений нею вказаний вище збір помилково не спростовані.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341.

У разі повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та/або місцевих бюджетів з єдиного рахунка з причин технічних та/або методологічних помилок під час формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України, до Казначейства подається повідомлення відповідно до Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321 (зі змінами).

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету сплачених сум митних, інших платежів та пені, контроль за справлянням яких покладено на органи Держмитслужби, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844 (зі змінами).

Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Суд врахував, що позивач звертаючись до відповідача з відповідною заявою не повністю дотрималася вказаних вище вимог, оскільки її заява не містить інформації щодо найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності). Всю іншу обов`язкову інформацію заява позивача містить.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (пункт 5 розділу I) містить Додаток 1, а саме Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету. У вказаному поданні зазначається така інформація:

найменування органу, що контролює справляння надходжень бюджету/ органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників;

номер подання;

дата подання;

найменування платника (суб`єкта господарювання), який подав заяву про повернення коштів з бюджету-1;

код за ЄДРПОУ платника податків - для юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) - для фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта-2 платника (суб`єкта господарювання), який подав заяву про повернення коштів з бюджету-1;

номер розрахункового документа, згідно з яким кошти зараховано до бюджету;

дата розрахункового документа, згідно з яким кошти зараховано до бюджету;

код класифікації доходів бюджету, за яким відкрито рахунок, на який кошти перераховано до бюджету-3;

рахунок, на який кошти перераховано до бюджету згідно з розрахунковим документом;

код за ЄДРПОУ органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, на який кошти перераховано до бюджету-3;

номер та дата договору (угоди), відповідно до якого кошти перераховано до державного бюджету-4;

сума коштів, яку перераховано до бюджету згідно з розрахунковим документом;

назва іноземної валюти, яка перерахована до бюджету згідно з розрахунковим документом-5;

IBAN, на який повертаються кошти в національній валюті / рахунок, на який повертаються кошти в іноземній валюті;

найменування отримувача коштів (суб`єкта господарювання)-1;

код за ЄДРПОУ отримувача коштів - для юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) - для фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта-2, 1;

номер та дата договору (угоди), за яким необхідно зарахувати помилково або надміру перераховані кошти до державного бюджету-4, 6;

номер карткового рахунка отримувача коштів-7;

адреса отримувача коштів та код країни згідно з ISO-5, 1;

SWIFT - код банка отримувача-5, 1;

найменування та місцезнаходження банка отримувача коштів-5, 1;

SWIFT - код банка кореспондента-8;

рахунок банка кореспондента-8;

найменування та місцезнаходження банка-кореспондента-8;

сума коштів, що повертається;

назва іноземної валюти, що повертається-5;

кваліфікований електронний підпис керівника (заступника керівника) органу, що контролює справляння надходжень бюджету / органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників;

кваліфікована електронна печатка органу, що контролює справляння надходжень бюджету/ органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників;

кваліфікований електронний підпис керівника (заступника керівника) місцевого фінансового органу-9;

кваліфікована електронна печатка місцевого фінансового органу-9.

Отже, відсутні в заяві позивача відомості не є складовими інформації, що має бути зазначена в поданні.

Суд урахував, що зміст листа відповідача, яким обґрунтовує спірну відмову позивач, підтверджує, що заява позивача розглянута і за умови надання документів, які позивач фактично мала би пред`явити на виконання підпункту «в» п.15-2 Порядку №1740 під час оформлення права власності на квартиру нотаріусу, щоб не сплачувати вказаний збір, позитивно вирішить вказане питання. Відмови позивачу вказаний лист не містить. Однак позивач таких документів, у т.ч. довідки з місця проживання не надав. Будь-яких рішень, у т.ч. щодо відмови у поверненні сплачених коштів відповідач не приймав, а вказаний попередньо лист має інформативний характер, у зв`язку з чим не може бути скасований. Отже, відповідач в цій частині допустив протиправну бездіяльність щодо вжиття заходів для повернення позивачу вказаного збору. Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги та відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у формуванні подання на повернення помилково сплаченого збору, викладеної в листі від 17.09.2021.

Оскільки наданими суду доказами, а саме інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо суб`єкта - позивача за його ідентифікаційним кодом, прізвищем ім`ям по-батькові станом на 11.07.2025 права власності на нерухоме майно щодо неї, окрім як на вказану квартиру, не зареєстровано, а квитанцією від 25.04.2025 №0.0..1 підтверджується сплата ним 29640,00грн коштів за придбання житла, суд дійшов висновку про наявність права на їх повернення.

Відповідно до підп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Отже, відповідач зобов`язаний сформувати та подати саме до вказаного державного органу подання щодо повернення коштів.

Тому наявні підстави для зобов`язання відповідача сформувати вказане подання.

Щодо доводів відповідача про дискреційні повноваження суд врахував.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Формування подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна не є дискреційним повноваженням, оскільки не допускає вибору суб`єктом владних повноважень декількох варіантів на законної поведінки.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки, розглядаючи звернення позивача щодо сформування вказаного вище подання, відповідач зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним. Тому протилежні доводи відповідача не враховано.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 22.07.2025 №2297-0019-3641-4017 у сумі 968,96грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина 484,48грн.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву адвокатки Бідак О.О. від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо вжиття заходів для повернення йому вказаного збору сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 25.04.2025 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29640,00грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16; ) сформувати подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 29640,00грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок гривень), сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 25.04.2025.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою у розмірі 484,48грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ