Справа № 320/45654/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства"Українська залізниця" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач, АТ "Українська залізниця") звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, ЦМУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у ході перевірки встановлено, що Філія АТ «Укрзалізниця» за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60 для зберігання та відпуску пального використовується акцизний склад, не зареєстрований в СЕАРП СЕ.

Також Головне управління ДПС у Вінницькій області мало законні підстави для призначення та проведення перевірки, а відповідач - для застосування штрафних санкції відповідно до оскаржуваних рішень.

Крім того, відповідач вказав, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні клопотання ЦМУ ДПС про залучення Головного управління ДПС у Вінницькій області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24 прийняте на підставі необґрунтованого висновку відповідача про те, що Філією «Центр з будівництва та ремонту колії «Структурний підрозділ Козятинська колійна машинна станція» АТ «Укрзалізниця» (далі - Філія АТ «Укрзалізниця») за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60 для зберігання та відпуску пального використовується акцизний склад, не зареєстрований в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі - СЕАРП СЕ).

Позивач зауважує, що дійсно Філією «Центр з будівництва та ремонту колії «Структурний підрозділ Козятинська колійна машинна станція» АТ «Укрзалізниця» (далі - Філія) за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60 для зберігання та відпуску пального використовується акцизний склад, однак такий склад помилково зареєстрований позивачем в СЕАРП СЕ за адресою: Вінницька обл., Хмільницький район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60.

При цьому, у контролюючого органу не було відповідних зауважень під час реєстрації вказаного акцизного складу, а також при оформленні та реєстрації акцизних накладних, складених за фактами руху пального на такому акцизному складі.

Також позивач вказав, що 13.03.2023 відповідний паливно-заправний пункт був перереєстрований по новому КОАТУУ- за адресою: Вінницька обл., Козятинський р-н., с. Непедівка, вул. Гагаріна 60.

Крім того, позивач вказав, що у контролюючого органу не було правових під підстав для проведення перевірки з огляду на юридичну дефектність наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області про проведення перевірки від 07.03.2023 № 595к, адже вказаний наказ не містить чітких підстав для призначення перевірки.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.03.2023 № 595к на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) проведена фактична перевірка АТ «Укрзалізниця» за місцем провадження діяльності за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 16.03.2023 № 3763/02-32-09-01/40075815, у якому зафіксовано порушення АТ «Укрзалізниця» вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, яке полягало у відсутності реєстрації в СЕАРП СЕ акцизного складу за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60.

На підставі вказаного висновку акту перевірки від 16.03.2023 № 3763/02-32-09-01/40075815 ЦМУ ДПС винесено податкове повідомлення-рішення від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24, яким до АТ «Укрзалізниця» за вказане порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України застосовано штраф згідно із пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України у розмірі 1 000 000 грн.

Позивач оскаржив вказане рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги на вказане рішення до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 27.06.2023 №16974/6/99-00-06-03-01-06 вказану скарг АТ «Укрзалізниця» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24 - без змін.

Не погодившись із результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24 та вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку притягнення позивача до відповідальності згідно із пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України за порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України є проявом надмірного формалізму.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих за її висновками податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначені підстави для призначення фактичної перевірки, порядок її проведення та оформлення результатів. Також встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 вказав, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Встановлено, що безпосередньо у наказі Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.03.2023 № 595к, не вказано підстав для призначення перевірки. Зазначено про призначення перевірки на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області від 06.03.2023 № 365/02-32-09-01.

Однак, матеріали справи не містять вказаної доповідної записки.

До відзиву на позовну заяву відповідач також не долучив зазначеної доповідної записки. При цьому, вказав, що підставою для призначення перевірки є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, а не наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Однак, вказані доводи відповідача щодо підстав призначення перевірки не підтверджені жодними доказами.

З огляду на наведене відповідачем не доведено дотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства при призначенні фактичної перевірки Філії позивача, що свідчить про незаконність проведення такої перевірки та, як наслідок, протиправність та необхідність скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Щодо виявленого у ході перевірки порушення суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) усі акцизні склади у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно із пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку розпорядником акцизного складу тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1 000 000 грн.

Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 (далі - Порядок № 408), суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися, як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

За приписами пункту 5 Порядку № 408 реєстр платників веде ДПС. Включення осіб до реєстру платників, внесення змін до нього, виключення з реєстру платників здійснюється контролюючими органами з використанням засобів системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Платники акцизного податку розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад реєструється виключно одним розпорядником акцизного складу.

Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.

Кожен акцизний склад має власний уніфікований номер у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, який автоматично присвоюється системою електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 408 обумовлено, що реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (далі заява), форма якої затверджується Мінфіном.

Заява складеться та подається до контролюючого органу за основним місцем обліку особи як платника податків з використанням засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг. На заяву накладається кваліфікований електронний підпис керівника юридичної особи або уповноваженої особи, фізичної особи підприємця або п представника.

Датою і часом подання заяви до контролюючого органу є дата і час, зазначені у квитанції про доставку заяви (перша квитанція).

У заяві зазначається інформація про всі наявні у розпорядника акцизного складу та введені в експлуатацію акцизні склади із зазначенням кодів адміністративно-територіальних одиниць згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України.

Щодо кожного акцизного складу в заяві зазначається ідентифікатор об`єкта оподаткування, про який надіслано повідомлення відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Кодексу.

Філія АТ «Укрзалізниця» фактично розташована за адресою: Вінницька обл., Хмільницький район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60, а зареєстрована за адресою: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60.

При цьому, фактично вказані адреси є одним і тим же місцем, адже не здійснено перереєстрацію Філії за новою адресою.

Так, відповідно до Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 707-р, село Непедівка віднесено до Глуховецької територіальної громади Козятинського району.

Згідно із постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX утворено Хмільницький район, до складу якого віднесено, зокрема території Глуховецької селищної територіальної громади.

18.07.2019 Філія АТ «Укрзалізниця» отримала ліцензію на право зберігання пального реєстраційний номер 1900014, термін дії з 18.07.2019 до 18.07.2024, видана Головним Управлінням ДФС у Вінницькій області, адреса зберігання пального: Вінницька обл., Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, 60.

03.02.2021 за Формою 20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» повідомлено про введення в експлуатацію об`єкту «паливно-заправний пункт KRAPT V-10 м.куб. за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с. Непедівка вул. Гагаріна, буд. 60 під КОАТУУ-».

Формою 20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність» від 04.02.2021 паливно-заправний пункт KRAPT V-10 м.куб. за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с. Непедівка вул. Гагаріна, буд. 60 (КОАТУУ-), внесений до відомостей про об`єкти оподаткування.

04.02.2021 позивачем направлена Заявка на реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів форма №1-АКПС за підписом начальника структурного підрозділу Козятинська колійна машинна станція для відпуску пального філії «Центр будівництва та ремонту колій» Стратійчука О.В. У формі зазначена помилкова адреса акцизного складу: Вінницька область, Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, буд. 60, замість вірної: Вінницька область, Хмільницький район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, буд. 60.

Помилок та зауважень при реєстрації об`єкта оподаткування, а також акцизного складу, контролюючим органом не виявлено, у тому числі й щодо його адреси.

Крім того, у період з лютого 2021 по березень 2023 року, рух по вказаному акцизному складу проводиться з оформленням та реєстрацією акцизних накладних (в кількості 271). Зауважень за вказаний період не було.

Таким чином, фактично позивач здійснив реєстрацію акцизного складу 04.02.2021, але помилково вказав не вірний район. Водночас, позивач проводив своєчасну реєстрацію акцизних накладних за користування акцизним складам, також до моменту проведення податкової перевірки у представників податкової інспекції не виникало жодних зауважень, у тому числі щодо розташування акцизного складу.

За вказаних обставин, у даному випадку притягнення позивача до відповідальності згідно із пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України за порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України є проявом надмірного формалізму.

До того ж, у акті перевірки контролюючий в якості порушення констатує відсутність реєстрації акцизного складу фактично розташованого за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, буд. 60, а не за адресою Вінницька область, Хмільницький район, с. Непедівка, вул. Гагаріна, буд. 60, залишає поза увагою, що станом на час проведення перевірки Козятинського району у складі Вінницької області вже немає.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2023 №744/ж10/31-00-07-05-01-24.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні клопотання ЦМУ ДПС про залучення Головного управління ДПС у Вінницькій області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів розцінює критично.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно із ч. 4 ст. 49 КАС України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Відповідачем не обґрунтовано, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Головного управління ДПС у Вінницькій області, що є визначальним при вирішенні питання про залучення третьої особи.

Так, працівниками Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку за висновками якої відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

При цьому, доводи позивача, які стосуються Головного управління ДПС у Вінницькій області, пов`язані виключно із незаконністю призначення перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо призначення перевірки та дії щодо її проведення вже реалізовані. У разі виявлення у ході розгляду даної справи порушень, допущених Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, суд не вправі визнавати протиправними дії або рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області, адже правові наслідки для позивача мають виключно рішення відповідача, прийняті за результатом перевірки.

Висновки Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо виявлених порушень відображені в акті перевірки. Додаткові пояснення щодо ходу проведення перевірки, фіксації порушень, суд міг витребувати у Головного управління ДПС у Вінницькій області без залучення його до участі у справі.

Таким чином, залучення Головного управління ДПС у Вінницькій області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не є необхідним для повного та всебічного розгляду справи.

Відтак, апеляційний суд вважає, що незалучення судом першої інстанції Головного управління ДПС у Вінницькій області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та задоволення відповідного клопотання відповідача, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку