Справа № 757/5491/25-а
Суддя: Хайнацький Є. С.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5491/25-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у якому просив скасувати постанову від 18.01.2025 року № 49/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні правопорушення та накладено штраф у сумі 25 500,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що постійно проживає в м. Вінниця. 18.01.2024 року перебував в м. Києві з робочим візитом, як фізична-особа підприємець, яка виконує роботи в сфері встановлення протипожежних систем. Об`єкти, на яких виконуються роботи ОСОБА_1 , переважно розташовані в Києві та Київській області, тому він часто перебуває в даній місцевості з метою виконання робочих завдань. В цей же день, біля станції метро «Либідська» в місті Києві його зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з працівником поліції, та при перевірці військово-облікових даних позивачу було повідомлено, що він перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 в зв`язку з неприбуттям за викликом до даного ТЦК.

Позивач наголошує, що постійно проживає за своєю адресою реєстрації та не отримував жодного сповіщення (повісток) від ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відтак, виникла необхідність в з`ясуванні обставин, що стали підставою для подання його в розшук. Саме з цією метою позивач погодився добровільно поїхати з представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до приміщення ТК.

На даному етапі жодної повістки йому не вручали, оскільки він погодився добровільно та невідкладно відвідати установу ІНФОРМАЦІЯ_6 : акт про відмову від отримання повістки представники ТЦК не складали, затримання позивача з метою подальшого доставлення до ТЦК та СП не було.

Однак, як виявилось по приїзду, позивача привезли не до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому засідає Військово-лікарняна комісія (далі - ВЛК) за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши за адресою, де розміщалась ВЛК, працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Києві запропонували позивачу пройти ВЛК. При цьому, повістки на проходження ВЛК на направлення на проходження ВЛК позивачу не вручали.

Позивач зазначив представникам ТЦК та СП, що відповідно до Тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 04.04.2008 року, він є військовозобов`язаним, якого визнано не придатним до служби в мирний час та обмежено-придатним до служби військовий час, оскільки він має невиліковну хворобу - полікістоз обох нирок.

Позивач має час до 04.02.2025 року включно щоб пройти ВЛК як обмежено-придатна до служби особа з метою встановлення ступеню його придатності до військової служби по оновленому законодавству. Що і планував зробити позивач в межах заявлених строків за місцем його проживання, і станом на 18.01.2025 року перебував на стадії зібрання медичних висновків про стан свого здоров`я.

Також, позивач зазначив ТЦК та СП, що має намір невідкладно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою зняття його з розшуку та проходження ВЛК за місцем проживання. Відповідач, заслухавши пояснення позивача, видав позивачу повістку № 01/18.01.25, згідно якої позивача зобов`язали з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою звірки даних до 27.01.2025 року.

Станом на дату написання даної позовної заяви позивач вже відвідав ІНФОРМАЦІЯ_7 та проходить військово-лікарську комісію за місцем його проживання.

Однак, з незрозумілих підстав, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача також було складено протокол № 49/25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 18.01.2025 року, а потім і постанову № 49/25 18.01.2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн, саме з підстав «відмови від проходження ВЛК».

Позивач вважає дану постанову неправомірною, оскільки винесена без належних на те правових підстав, а також такою, що прийнята з порушенням процедури, відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення та призначено справу до розгляду на 20.03.2025 року.

25.02.2025 року від представника позивача - Філатової А.М. до суду надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що станом на день звернення до суду орієнтовна сума витрат на правову допомогу складає 6 000,00 грн.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2025 року розгляд справи відкладено на 08.05.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2025 року розгляд справи відкладено на 03.06.2025 року.

29.05.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому він просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відзив обґрунтований тим, що керівником відповідача був виданий наказ № 32 від 17.01.2025 року «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних» згідно якого було призначено на 18.01.2025 року групи оповіщення та визначено маршрути оповіщення на території Печерського району.

Працівники відповідача в складі груп оповіщення мали в своєму розпорядженні Витяг з Наказу № 32, посвідчення офіцерів та військові квитки, паспорти та посвідчення осіб уповноважених вручати повістки, портативні відеорегістратори для фіксації процесу оповіщення.

Під час перевірки документів працівниками поліції та групою оповіщення позивачем для перевірки був пред`явлений паперовий військово-обліковий документ, згідно якого крайня дата проходження позивачем військово-лікарської комісії - 24.10.2007 року. У зв`язку з чим була здійснена перевірка даних за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів («Оберіг»).

Відповідно до даних якого позивач є порушником військового обліку у зв`язку з неприбуттям за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_9 (№800 від 10.10.2024 року). Відповідно були підстави у працівників відповідача вручити позивачу повістку з метою звірки даних проходження медичної комісії.

Позивачу було виписано повістку у розписці якої позивач ставити свій підпис відмовився, але добровільно прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та співробітниками НПУ.

В матеріалах адміністративної справи № 49/25 міститься направлення № 69 від 18.01.2025 року про направлення позивача для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період та картка обстеження та медичного огляду. Позивач відмовився від проходження медичної комісії, про що було зазначено в протоколі № 49/25.

Позивач не вчинив жодних дій, які б свідчили про те, що він почав проходити медичну комісію, не надав лікарям жодних відомостей про стан свого здоров?я для належної перевірки медичними працівниками по базі HELSI, не надав жодної інформації про те, якими саме медичними документами він може та хоче підтвердити стан свого здоров?я чи наявність у нього захворювань, що мають значення для проходження ним військово-лікарської комісії.

Зазначені документи є доказами, що характеризують подію і склад адміністративного правопорушення, також документи містять відомості що викладені та підписані/ підтверджені позивачем особисто щодо його відмови від проходження ВЛК та причин такої відмови.

Протокол містить відомості про дату та час розгляду справи, та відповідає вимогам законодавства щодо змісту та форми.

Також позивача було повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відповідно до положень ст. 277-2 КУПАП, про що він поставив свій особистий підпис у відповідному місті протоколу. До протоколу додано всі документи що містяться в адміністративній справі, та поставлено підпис позивача під цим. Інших заяв та клопотань, зауважень до тексту протоколу позивачем не вносилося.

09.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами у справі. Позивачу жодної повістки належним чином не вручалося, що підтверджується відсутністю Акту про відмову від отримання повістки, який згідно з вимогами законодавства складається у присутності не менш як двох свідків. Таким чином, факт вручення повістки відповідачем не доведено, а відтак відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Форма та зміст повістки, на яку посилається відповідач, не відповідають вимогам Порядку, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для виклику громадян, що свідчить про незаконність дій відповідача при складанні відповідних документів. Позивач не був обізнаний про розгляд справи, що підтверджується відсутністю доказів належного повідомлення його про час і місце засідання. Таким чином, були грубо порушені процесуальні права позивача, гарантовані ст. 268 КУпАП, зокрема, право на надання пояснень, подання доказів, користування правовою допомогою адвоката. Матеріали, на які посилається відповідач, зокрема, карта медичного огляду, не можуть вважатися належними доказами у справі, оскільки видаються ТЦК та СП виключно після початку проходження ВЛК, а на момент складання протоколу жодних таких дій позивачем здійснено не було.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена відповідачем безпідставно, з перевищенням повноважень та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для її скасування.

Позивач у судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чиноМ.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.01.2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 було складено протокол № 49/25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, а саме: ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, тим самим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період.

18.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було прийнято постанову № 49/25, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу що складає 25 500,00 грн.

У відповідності до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, а саме п. 31 передбачено, що повістки мають право вручати, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - у межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На виконання положень Порядку керівником відповідача був виданий Наказ № 347 від 19.09.2024 року «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних», згідно з яким призначено на 20.09.2024 року групи оповіщення та визначено маршрути оповіщення на території Печерського району.

ОСОБА_1 отримав повістку № Л/180125/4 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.01.2025 року о 17:00 год. про що свідчить його підпис у розписці. ОСОБА_1 з`явився, згідно з повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але відмовився від проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В матеріалах адміністративної справи № 49/25 міститься направлення № 69 від 18.01.2025 року про направлення позивача для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період та картка обстеження та медичного огляду. Позивач відмовився від проходження медичної комісії, про що було зазначено в протоколі № 49/25.

За фактом відмови військовозобов`язаного ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії старшим офіцером мобілізаційного відділення ОСОБА_4 , у присутності свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , складено акт про те, що ОСОБА_1 повідомлено, що він відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшим продовженням такого стану, на підставі направлення на проходження військово-лікарської комісії від 18.01.2025 року, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен з 18.01.2025 року почати проходження медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 336 КК України про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. ОСОБА_1 відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії та ставити власноруч підпис в розписці.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом

У відповідності до пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з санкцією, передбаченою частиною третьою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно.

Доводи сторони позивача про те, що право на захист було порушено, спростовується тим, що у протоколі № 49/25 від 18.01.2025 року ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що йому роз`яснено статтю 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також підтверджено його підписом про відсутність у нього заяв та клопотань.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями 5-7, 9, 77, 139, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.08.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ