Справа № 380/25473/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 рокусправа № 380/25473/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить зобов`язати зняти арешт з майна боржника, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження 31586600, виданою 07.03.2012 Залізничним відділом ДВС Львівського МУЮ (реєстраційний номер обтяження 12276012, дата реєстрації - 15.03.2012).

В обгрунутвання позову зазначає, що строки давності виконання вироку суду щодо позивача в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна вже минули. Станом на час звернення позивача до суду органами державної виконавчої служби конфіскація належного йому майна на виконання вироку суду проведена не була. Зважаючи на те, що не має доказів правомірності існування станом на час подання позову накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 , арешту, згідно виконавчого листа № 1-69/2011, виданого 27.02.2012р. Залізничним районним судом м. Львова, арешт накладений на майно ОСОБА_1 за відсутності виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідач належним чином повідомлений, проте у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Вироком Залічничного районного суду м.Львова від 16.05.2011 року у справі №1-69/11 позивача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.187 КК України та обрано покарання 9 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного майна.

Листом від 17.12.2024 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що у нього на виконанні перебувало ВП №31586600 з примусового виконання виконавчого листа №1-69/2011, виданого 27.02.2012 року Залізничним районним судом м.Львова про конфіскацію всього майна ОСОБА_1 на користь держави, по якому 22.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна у боржника. В подальшому вищезазначений документ до відділу не надходив.

Змістом спірних правовідносин є зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Кримінального кодексу України від 05.04.2001 № 2341-III (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ККУ), покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Частиною першою ст.80 ККУ передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Частиною другою цієї норми передбачено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч.1 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною другою цієї норми передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом другим ч.1 ст.47 Закону №606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що Залічничним районним судом м.Львова за наслідками постановлення вироку було видано виконавчий лист про конфіскацію всього його майна на користь держави.

В подальшому виконавчий документ було повернено стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

При цьому, арешт з майна позивача на момент подання даної позовної заяви до суду знятий не був, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 04.12.2024 року.

Суд звертає увагу, що наявні в матеріалах справи документи, зокрема, лист відповідача від 17.12.2024 року, підтверджують, що станом не день розгляду даної справи відсутні будь-які відомості щодо правомірності існування накладеного на нерухоме майно позивача арешту згідно виконавчого листа № 1-69/2011, виданого 27.02.2012 року Залізничним районним судом м. Львова.

Зазначене вказує на те, що наявна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта інформація про наявність обтяження арешту нерухомого майна позивача на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ суперечить вимогам наведених норм законодавства

Окрім того, у постанові від 18.01.2023 року у справі №127/1547/14-ц Верховний Суд зазначив, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У спірних правовідносинах арешт накладений на майно позивача на підставі виконавчого листа №1-69/2011, виданого 27.02.2012 року Залізничним районним судом м.Львова, про конфіскацію всього майна, станом день ухвалення даного судового рішення наявний фактично за відсутності самого виконавчого провадження, оскільки згаданий виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Крім того, минули строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а тому позивач звільняється від такого покарання як конфіскація усього належного майна.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що у даному випадку позовні вимоги з приводу зобов`язання відповідача зняти арешт з майна позивача є підставними та обґрунтованими.

При цьому, судом береться до уваги ч.4 ст.159 КАС України, відповідно до якої неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: м.Львів, вул.Городоцька, 299, ) зняти арешт з майна ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №31586600 з примусового виконання виконавчого листа №1-69/2011, виданого 27.02.2012 року Залізничним районним судом м.Львова про конфіскацію всього майна на користь держави.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: м.Львів, вул.Городоцька, 299, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович