Справа № 320/26917/24
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 вересня 2025 року

м. Київ

справа №320/26917/24

адміністративне провадження №К/990/36919/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Гриціва М.І., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі №320/26917/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт-Девелопмент» до Державної інспекції архітектури та містобудування України, треті особи: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Громадська організація "Збережемо Солом`янський парк", про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2024, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт-Девелопмент» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України від 15.03.2024 про зупинення Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Будівництво будівель готельного, офісного та багатофункціонального призначення» за адресою: вул.Генерала Шаповалова, 1-3, Солом`янському районі міста Києва, на земельних ділянках з кадастровими номерами: :72:186:0006, :72:186:0005, :72:186:0067, :72:186:0046; реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01: 3886-6475-1862-7066.

Зобов`язано Державну інспекцію архітектури та містобудування України виключити з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ відомості про зупинення дії Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Будівництво будівель готельного, офісного та багатофункціонального призначення» за адресою: вул. Генерала Шаповалова, 1-3, Солом`янському районі, міста Києва, на земельних ділянках з кадастровими номерами: :72:186:0006, :72:186:0005, :72:186:0067, :72:186:0046 (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01: 3886-6475-1862-7066).

05.09.2025 відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (зареєстрована 08.09.2025) на зазначені судові рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У випадку посилання скаржником на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційну оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретний пункт частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу з належним обґрунтуванням, яке могло б давати підстави для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Державна інспекція архітектури та містобудування України у касаційній скарзі вказує й обґрунтовує підставу касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Разом з тим на стор. 3 касаційної скарги відповідач також покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. При цьому Державна інспекція архітектури та містобудування України у касаційній скарзі не зазначає підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України; не вказує, яку саме норму права судами першої та апеляційної інстанцій було застосовано неправильно; не обґрунтовує у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Крім того, скаржник в касаційній скарзі стверджує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано прийняв доказ, який не був поданий до суду першої інстанції (висновок експерта від 04.03.2025 №009-МВВ/24). Такий довід міг би відповідати підставі касаційного оскарження, передбаченій пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України (у взаємозв`язку з конкретним пунктом частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу), проте відповідач таку підставу касаційного оскарження у касаційній скарзі не зазначає.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

За такого правового регулювання незазначення підстав касаційного оскарження, у тому числі їх формальне зазначення, унеможливлює здійснення касаційного перегляду справи.

Крім того, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу №320/26917/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Частина п`ята статті 328 КАС України визначає перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають касаційному оскарженню. Так, відповідно до пункту 2

частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Державна інспекція архітектури та містобудування України у касаційній скарзі не зазначає виключних обставин, за наявності яких можливий касаційний перегляд судових рішень у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України слід залишити без руху та встановити скаржнику строк для усунення її недоліку шляхом надання до Верховного Суду касаційної скарги з уточненням підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі та зазначенням виключних обставин, за яких можливий касаційний перегляд справи (з доказами надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 169, 332 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі №320/26917/24.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.В. Тацій

М.І. Грицiв

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду