Справа № 120/449/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 вересня 2025 р. Справа № 120/449/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії Військової частину НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

14.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним рішенням (об`єднаної) житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року, оформленим протоколом №7, в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також незаконним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року №296 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.03.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

10.02.2025 року представник Військової частин НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позивач у 2022 році розпочав військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка входить до системи МВС, а не Міністерства оборони України, а тому позивач втратив підстави для перебування на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 , що є підпорядкованою Міноборони.

Відповідач наголошує, що Військова частина НОМЕР_1 діяла в межах своїх повноважень, затвердивши рішення житлової комісії, яке було прийняте на підставі відповідної довідки про службу позивача в іншому відомстві.

Також вказує, що позивач не надав доказів, що він має право залишатися на квартирному обліку після переходу до Національної гвардії, оскільки це не передбачено нормативними актами.

Враховуючи наведене, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року за клопотання представника відповідача залучено до участі у справі № 120/449/25 співвідповідача - Житлову комісію Військової частину НОМЕР_1 .

20.02.2025 року позивач подав відповідь на відзив, у якій просить задовольнити його позовні вимоги.

25.02.2025 представник Військової частини НОМЕР_1 подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

14.04.2025 року представник житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що житловою комісією Військової частини НОМЕР_3 під час щорічного оновлення та звіряння документів військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку у цій військовій частині встановлено, що згідно довідки про проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України №473 від 24.10.2024 року позивач перебуває на військовій службі з 02.12.2022 року, хоча військовим пенсіонерам визначені довідки видаються військовими комісаріатами, а з 23.02.2024 року Територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки де позивач перебував на обліку до поновлення на службі в іншому відомстві.

Відповідач наголошує, що позивач у 2021 році розпочав військову службу у лавах Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка входить до системи МВС, а не Міністерства оборони України. Відповідно, позивач втратив підстави для перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , що є підпорядкованою Міноборони.

На думку відповідача позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

У період з 01.08.1990 року по 05.01.2018 року позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.12.2017 року № 539 позивач звільнений з військової служби у "запас " за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2018 року № 4 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 05.01.2018 року.

Окрім іншого, в наказі вказано, що на день звільнення вислуга років позивача у Збройних Силах складає: календарна - 27 років 4 місяці, пільгова - 40 років 11 місяців.

Відповідно, рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2018 року, оформленим протоколом № 5, позивача залишено на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 11.03.1997 та в позачерговій з 30.09.2015 року (як УБД), у зв`язку із звільненням в запас за п. "а" (із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

02.12.2022 року позивач призваний на військову службу під час мобілізації та наразі проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Рішенням засідання (об`єднаної) житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року, оформленим протоколом №7, знято з квартирного обліку майора ОСОБА_1 , на підставі наданої ним довідки під час щорічного оновлення документів, що містяться в обліковій справі (довідка про проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України №473 від 24.10.2024 року), відповідно до п. 17, 18, 21 розділу VI «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380, зі змінами».

На підставі вказаного рішення житлової комісії, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року № 296 знято з квартирного обліку майора ОСОБА_1 .

Вважаючи вказані рішення в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 позивача та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку позивача незаконними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Крім того, згідно ч.1 ст.12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР (далі-ЖК УРСР), іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтями 34, 37 ЖК УРСР визначено, що потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Відповідно до статті 38 ЖК УРСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Статтею 39 ЖК УРСР передбачено порядок взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов: - за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; -за місцем роботи спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Отже, вказаною нормою визначено законодавчий поділ взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на два види: облік за місцем проживання та облік за місцем роботи.

Відповідно до статті 38 ЖК УРСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

З метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).

Згідно п.3 розділу VI Інструкції №380, особи, звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони, у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.

Особи, які перебували на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони та призвані на військову службу під час мобілізації, у разі переміщення по службі до інших гарнізонів після укладання ними відповідного контракту мають право бути зараховані на відповідний облік за новим місцем військової служби.

У такому випадку облікова справа направляється військовою частиною до нового місця служби, після демобілізації (закінчення строку контракту) за їх рапортом зараховуються на облік, де вони перебували до призову, зі збереженням часу перебування на обліку та часу отримання пільги на отримання житла (за наявності), облікова справа на підставі рапорту військовослужбовця направляється до відповідної житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії).

Таким чином, у наведених правових нормах, відсутні імперативні вимоги щодо обов`язкового зарахування на квартирний облік при військовій частині з якою особа перебуває у трудових відносинах після укладення нового контракту за умови, що особа уже перебуває на квартирному обліку за місцем реєстрації як така, що звільнена з військової служби із залишенням на обліку.

Такі військові мають право бути зараховані на відповідний облік за новим місцем військової служби, однак це не є їхнім обов`язком.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року про зняття позивача з квартирного обліку та відповідний наказ командира військової частини №296 прийнято у зв`язку із призовом позивача у 2022 році до Національної гвардії України під час мобілізації.

Суд звертає увагу, що призов позивача у 2022 році до Національної гвардії України під час мобілізації не є «переміщенням військовослужбовця», а відтак не створює підстав для його зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, він прийнятий відповідно до п. 17, 18, 21 Розділу VI Інструкції №380.

Суд звертає увагу, що п. 17 Інструкції, регулює порядок виключення з обліку у випадках службового переміщення на підставі наказу про переведення до іншої військової частини. У ситуації позивача жодного такого переведення не відбулося, натомість мав місце мобілізаційний призов, що не охоплюється сферою дії зазначеної норми.

Посилання відповідача на п. 18 Інструкції також є безпідставними. Дана норма стосується осіб, звільнених з військової служби, які після цього направляються на військовий облік до іншого гарнізону.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2018 року, оформленим протоколом № 5, позивача залишено на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 11.03.1997 та в позачерговій з 30.09.2015 року (як УБД), у зв`язку із звільненням в запас за п. "а" (із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Необґрунтованим є й посилання відповідача на п. 21 Інструкції, який визначає вичерпний перелік підстав для зняття з обліку: поліпшення житлових умов, подання недостовірних відомостей чи інші випадки, передбачені законодавством.

Жодна з цих підстав до ситуації позивача не відноситься, а спеціальних норм, які б передбачали можливість зняття з обліку у зв`язку з мобілізаційним призовом до іншого військового формування, законодавство не містить.

Також, суд враховує, що за правилами, визначеними ст.ст. 36, 37 ЖК Української PCP, облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Згідно Iнструкцiї з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членiв їx сiмей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони №380 вiд 31.07.2018 року, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі:

- поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Водночас у ст. 40 ЖК Української PCP закріплено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Таким чином, зняття з квартирного обліку у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації не передбачена чинним законодавством.

При цьому, суд враховує, що відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що позивача було зараховано на квартирний облік на підставі недостовірних відомостей, поданих ним особисто, або внаслідок неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб під час розгляду питання про взяття на облік.

Також відповідач не надав доказів того, що позивач перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про визнання незаконними та скасування рішення (об?єднаної) житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року, оформленим протоколом №7, в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року №296 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Як наслідок, підлягають задоволенню також похідна вимога про зобов`язання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 разом з членами родини в складі чотирьох осіб (дружина ОСОБА_2 , 1978 року народження; син ОСОБА_3 , 2001 року народження, син ОСОБА_4 , 2011 року народження) на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла за рахунок житлового фонду в загальній черзі - з 11.03.1997 року, позачерговій - з 30.09.2015 року.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincovd and Pine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia), щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення (об?єднаної) житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року, оформленим протоколом №7, в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року №296 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині зняття з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) разом з членами родини в складі чотирьох осіб (дружина ОСОБА_2 , 1978 року народження; син ОСОБА_3 , 2001 року народження, син ОСОБА_4 , 2011 року народження) на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при Військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла за рахунок житлового фонду в загальній черзі - з 11.03.1997 року та в позачерговій - з 30.09.2015 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

Відповідач: Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович