Справа № 560/16627/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

"- визнати протиправними не призначення мені авто матично (без мого звернення) Головним управлінням Пен сійного фонду України в Хмельницькій області 03.06.2024 пенсію за віком або не інформування мене, про відсутність відомостей в нього про мій страховий стаж та необхідність їх подання.

- визнати протиправним не інформування мене Го ловним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про передачу ним моїх заяв від 05.06.2024 про при призначення мені пенсії для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській обла сті.

- визнати протиправними і скасувати рішення Голо вне управління Пенсійного фонду України у Львівській об ласті про відмову у призначенні пенсії від 13.06.2024 № 65 та протиправним не повідомлення мене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львів ській області про ухвалення ним 13.06.2024 рішення № 65.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити мені з 03.06.2024 пенсію за абз. З ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" і абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про загальнообо в`язкове державне пенсійне страхування", провести її на рахування та включити мене до електронних списків (відо мостей на виплату пенсії) в яких зазначити суми пенсії на лежні мені до виплати з 03.06.2024 і передати їх до Пен сійного фонду України для проведення виплати мені пенсії та проводити в подальшому нарахування мені пенсії за ві ком та включати мене до електронних списків (відомостей на виплату пенсії) в яких зазначити суми пенсії належні мені до виплати і передати їх до Пенсійного фонду України для проведення виплати мені пенсії".

Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Предметом спору рішення Головного управління пенсійного фонду у Львівській області про відмову в призначенні пенсії від 13.06.2024 №65, протиправних дій Головного управління пенсійного фонду в Хмельницькій області з 03.06.2024, однак, з позовом до суду позивач звернулася лише 23.09.2025.

З наведеного суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду із позовом.

При цьому, клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не подано.

Також, згідно із частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI, за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Предметом цього позову є три вимоги немайнового характеру, ставка за сплату судового збору становить 3633,60 грн. (1211,20*3)

Однак, всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не надав документ про сплату судового збору.

У позовній заяві позивач, просить звільнити від сплати судового збору. зазначив, що перебуває у складному матеріальному становищі, а тому не має змоги сплатити судовий збір.

Дослідивши подане клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом частини першої статті 8 Закону № 3674-VІ, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону № 3674-VІ, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, позивач має вказати одну з обставин, зазначених у частині першій статті 8 Закону № 3674-VІ, та надати докази, які підтверджують зазначені обставини.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом (ухвали від 17.10.2019 у справі №215/3786/18, від 21.10.2019 у справі № 215/1025/19, від 16.10.2019 у справі № 160/7077/19).

До клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 10.09.2025.

Разом з тим, суд дослідивши подані відомості, встановив, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору сформовані за період січня 2024 по грудень 2024 року.

За таких обставин і правових підстав, суд дійшов висновку про необхідність запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подачі відомостей щодо свого доходу за 1-3 квартал 2025 року із наданням відповідних підтверджуючих документів.

Оскільки, належних доказів які підтверджують її складне матеріальне становище не надано.

Обставини, про які зазначила позивач, відповідно до вказаних статей Закону №3674-VІ, не є безумовно підставою для звільнення від сплати судового збору, а сам позивач не надає доказів наявності інших підстав для звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

Зважаючи на викладене, позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору в розмірі 3633,60 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Вказані вище недоліки позовної заяви перешкоджають вирішенню питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом:

- подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення та відповідними доказами;

- надання доказів сплати судового збору в розмірі 3 633, 60 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору;

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЄ.В. Печений