Справа № 440/12335/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р.Справа № 440/12335/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2025, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 02.06.25 року по справі № 440/12335/24

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі КП "Полтававодоканал", позивач, апелянт) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 № 5.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 по справі №440/12335/24 відмовлено в задоволенні позову КП "Полтававодоканал".

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягає, що неналежне виконання підприємством вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних відбулося не з його вини, що виключає протиправність діянь платника податку та, як наслідок, притягнення його до відповідальності. Внаслідок встановленої судом під час розгляду справи № 816/1031/17 протиправної бездіяльності ДФС, правонаступником якої є відповідач, було порушено права позивача на автоматичне збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що в свою чергу, унеможливило своєчасну реєстрацію підприємством виписаних податкових накладних. Крім того, вказує, що внаслідок встановленої судом під час розгляду справ № 440/4713/18 та № 440/5106/19 протиправної бездіяльності Міністерства фінансів України та протиправної бездіяльності ДПС відповідно, електронний рахунок підприємства в системі електронного адміністрування не поповнено, що призвело до порушення Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість та позбавило КП "Полтававодоканал" можливості своєчасно реєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Пояснив, що фактично підприємство не має об`єктивної можливості поповнити електронний рахунок в системі електронного адміністрування (далі СЕА) з ПДВ з власного поточного рахунку, з огляду на відсутність передбаченого тарифом джерела таких коштів, а сам тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не передбачає такої статті витрат у структурі тарифу. Вказує, що за підприємством обліковуються виділені йому кошти, але які, через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неперерахування на користь позивача субвенції в сумі 9 963 027,49 грн, на рахунок КП «Полтававодоканал» так і не надійшли, внаслідок чого електронний рахунок позивача в СЕА з ПДВ поповнено не було. У зв`язку з чим, вказує, що неперерахування вказаної субвенції призвело до поступового накопичення від`ємного результату електронного рахунку позивача. При цьому, оскільки субвенційні перерахування безпосередньо враховуються й впливають на реєстраційний ліміт КП «Полтававодоканал», то за правилом п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання електронного адміністрування з податку на додану вартість" від 16.10.2014 № 569, показники формули реєстраційного ліміту формуються за накопичувальним підсумком. Тобто показники попередніх звітних періодів враховуються у нових звітних періодах та мають безпосередній вплив на ліміт поточного періоду.

Зауважує, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не враховано, що відповідно до протоколу № 11 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 09.11.2022 підприємству було затверджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах в розмірі 5 867 392,28 грн, тобто підтверджено наявність заборгованості держави перед підприємством, яка виникла в результаті державного регулювання господарської діяльності підприємства. Стверджує, що відсутність компенсації навіть господарських затрат КП «Полтававодоканал» в попередніх роках призвела до сталого браку коштів і, як наслідок, до неможливості поповнення електронного рахунку в СЕА з ПДВ.

Оскільки структура тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення не передбачає таких витрат, як поповнення електронного рахунку в СЕА з ПДВ, то, на думку позивача, притягнення його до відповідальності за недотримання виконавчої дисципліни, без призначених на такі цілі джерел, є незаконним та некоректним, оскільки примусове вивільнення коштів з подальшим спрямуванням їх на електронний рахунок КП «Полтававодоканал» призведе до зупинення виробничого циклу та, як наслідок, до екологічної катастрофи.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність перерахування на рахунки позивача субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка є джерелом поповнення рахунку системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, стверджує, що КП «Полтававодоканал» фактично було позбавлено права на реєстрацію податкових накладних у визначеній сумі, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних у вигляді штрафу, передбаченого в статті 120-1 Податкового кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Наполягаючи на правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року № 5, вказував, що у період, що перевірявся КП «Полтававодоканал» надавало послуги з централізованого водовідведення та водопостачання м. Полтава та населених пунктів Полтавської області, які відповідно до пп. «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України є об`єктом оподаткування з ПДВ, а величина тарифу базою оподаткування. Посилаючись на п. 187.10 ст. 187 розділу V, п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, стверджує, що сума податку, зазначена у виданих податкових накладних платником в повному обсязі забезпечена коштами, які надійшли від споживачів на рахунок підприємства. Відповідно, за висновком відповідача, у позивача є можливість для поповнення електронного рахунку в СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладних у визначені ПК України терміни. При цьому, зауважує, що обов`язок підприємства щодо реєстрації податкових накладних по ПДВ згідно вимог законодавства не пов`язаний з отриманням підприємством бюджетних субвенцій. Наполягає, що така обставина як неперерахування Міністерством фінансів України субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2018 № 332 на загальну суму 9 963 027,49 грн не передбачена ПК України як підстава для не застосування штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу дублюють зміст рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що КП "Полтававодоканал" (ідентифікаційний код 03361661) зареєстроване юридичною особою та платником податку на додану вартість.

15.04.2024 ГУ ДПС у Полтавській області проведена камеральна перевірка щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних КП "Полтававодоканал" за липень 2022 року.

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у Полтавській області складено акт від 15.04.2024 № 4946/16-31-04-05-03/03361661, яким зафіксовані порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України у зв`язку з несвоєчасною реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за липень 2022 року на загальну суму ПДВ 3840024,73 грн.

На підставі акту перевірки від 15.04.2024 № 4946/16-31-04-05-03/03361661 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 № 5, яким згідно пункту 120-1.1 статті 120 ПК України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, сформованих у липні 2022 року, застосовано штраф в сумі 1 019 783,77 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №5 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024. Твердження позивача про те, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних відбулася не з його вини, суд вважав помилковими та такими, що не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за порушення вимог податкового законодавства. При цьому суд першої інстанції зазначив, що лише відсутність реєстраційного ліміту не є поважною причиною неможливості подання на реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, оскільки реєстраційна сума у системі електронного адміністрування ПДВ залежить від дій позивача та його контрагентів, яких позивач обирає самостійно, а тому позивач як суб`єкт підприємницької діяльності має розраховувати свої реєстраційні ліміти та діяти із урахуванням мінімізації ризиків.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абзац перший пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Пункт 201.10 статті 201 ПК України також установлює граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, серед іншого:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Указаним пунктом також визначено, що у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом

Зважаючи на викладене, положення ПК України закріплюють обов`язок платників податку на додану вартість забезпечувати своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім окремо визначених видів податкових накладних) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Отже, на платника податків покладено обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк встановлений податковим законодавством, а саме для податкових накладних складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, а для податкових накладних складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Порушення вказаних строків реєстрації податкових накладних свідчить про наявність порушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в залежності від терміну такого порушення, що передбачено пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами проведеної камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за липень 2022 року по КП «Полтававодоканал» складено акт від 15.04.2024 №4946/16-31-04-05-03/03361661 (том 1 а.с. 45-46), яким встановлено порушення платником граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), встановлених пунктом 201.10 статті 201 розділу ПК України №2755-VI від 02 грудня 2010 року зі змінами та доповненнями (далі Кодекс) за липень 2022 року:

- на суму ПДВ 191585,62 грн до 15 календарних днів;

- на суму ПДВ 1535160,49 грн від 16 до 30 календарних днів;

- на суму ПДВ 1517184,16 грн. від 31 до 60 календарних днів;

- на суму ПДВ 596094,46 грн. від 61 до 365 календарних днів.

Перелік податкових накладних/розрахунків коригування, термін реєстрації яких порушено, наведений в Додатку №1 до акту камеральної перевірки (том 1 а.с. 61-90).

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що позивачем не заперечується сам факт порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, перелічених у Додатку №1 до акту камеральної перевірки.

Разом з цим, позивач наполягає, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування поза граничним строком відбулась з вини суб`єктів владних повноважень, протиправна бездіяльність яких призвела до зменшення ліміту в СЕА для реєстрації податкових накладних.

Як зазначалось вище, КП "Полтававодоканал" є комунальним унітарним комерційним підприємством та суб`єктом господарювання, який надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 у справі №816/1031/17, яке набрало законної сили 12.07.2018, визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не зарахування на рахунок КП ПОР "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів у розмірі 3 526 877,96 грн з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам шляхом збільшення суми з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України. Зобов`язано ДФС України зарахувати на рахунок КП ПОР "Полтававодоканал" №2372 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 3 526 877,96 грн відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків № 1/375-ДФС від 05.08.2015, № 9/375-ДФС від 25.12.2015, № 8/375-ДФС від 21.12.2015 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

На переконання позивача бездіяльність ДФС України щодо не зарахування на рахунок КП ПОР "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів у розмірі 3 526 877,96 грн. призвела до порушення права позивача на автоматичне збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 3 526 877,96 грн.

Також, відповідно до обставин, встановлених рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №440/4713/18, яке набрало законної сили 09.07.2019, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації та КП "Полтававодоканал" укладений договір про організацію взаєморозрахунків 4-ДФС від 01.08.2017 та Договір про організацію взаєморозрахунків № 6-ДФС від 12.12.2017.

Згідно підпункту 2 пункту 10 вказаних договорів - сторони, з метою виконання цих договорів зобов`язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

У зв`язку з укладенням вищевказаних договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок та строки погашення податкової заборгованості позивача перед державним бюджетом з ПДВ на загальну суму 9 963 027,49 грн, за рахунок перерахування на користь позивача з державного бюджету цільових субвенцій з різниці в тарифах на суму 9 963 027,49 грн, які мали б спрямуватись позивачем до Державного бюджету для погашення вищевказаного податкового зобов`язання.

Таким чином, погашення податкового боргу позивача мало б відбуватись на підставі договору про організацію взаєморозрахунків відповідно до механізму погашення податкової заборгованості за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах, як передбачено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 332.

У свою чергу Міністерством фінансів України, у порушення пункту 8 Порядку № 332, не було прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до визначених вище договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 та не доведено їх до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили позивача можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі № 440/4713/18 визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь КП "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01.01.2016 на загальну суму 9 963 027,49 грн.

Зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2018 № 332 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 субвенції на загальну суму 9 963 027,49 грн. з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" та Договорів про організацію взаєморозрахунків № 4-ДФС від 01.08.2017 та № 6-ДФС від 12.12.2017.

Отже, на переконання позивача, через бездіяльність податкового органу щодо не зарахування на рахунок КП "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів у розмірі 3 526 877,96 грн., що призвело до порушення права позивача на автоматичне збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість; Міністерства фінансів України в частині незабезпечення сплати (перерахування) субвенцій на користь КП "Полтававодоканал" на загальну суму 9 963 027,49 грн на погашення заборгованості, що обумовило у подальшому відсутність на рахунку позивача у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість вищевказаної суми, позивач не мав можливості зареєструвати податкові накладні у строк, встановлений ст. 201.10 ст. 201 ПК України.

Позивач вважає, що протиправна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка вплинула на обсяг суми податку на додану вартість на рахунках в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість, на яку платник податків має зареєструвати податкові накладні, є обставиною, яка вказує на неможливість реалізації платником податку обов`язку щодо реєстрації податкових накладних у відповідному розмірі саме з вини відповідних державних установ. В свою чергу, відсутність вини платника податку, як необхідної складової податкового правопорушення, свідчить про протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що фактично у періоді, який перевірявся, КП "Полтававодоканал" забезпечувало централізоване водовідведення та водопостачання м.Полтава та населених пунктів Полтавської області, а саме: здійснювало прийом, відведення, перекачку та повну біологічну очистку стічної рідини, яка надходить від населення, комунально-побутових та промислових підприємств м.Полтава; експлуатацію магістральних колекторів ливневої мережі та об`єктів водозниження м.Полтава, видобуток, виробництво, обробку питної води, подачі, транспортування, розподіл і реалізацію, експлуатацію, планово-попереджувальні, капітальні та поточні ремонти систем водопостачання.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, установлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №820/1410/18.

Приписами п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України передбачено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (сумаНакл), обчислену за такою формулою: сумаНакл = сумаНаклОтр + сумаМитн + сумаПопРах + сумаОвердрафт - сумаНаклВид - сумаВідшкод - сумаПеревищ., де: сумаНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; сумаПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті.

Під час розрахунку показника сума ПопРах також враховується сума коштів у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Положеннями п.200-1.4 ст.200-1 ПК України передбачено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до пункту 95.5 статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Тобто, однією із складових формули є показник суми сумаПопРах, який враховує суму коштів субвенції з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як джерело поповнення системи електронного адміністрування з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 200-1.5 статті 200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що складені платниками податку податкові накладні, підлягають реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в установлені законодавством терміни, за порушення яких передбачена відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій. Водночас, платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Приписами пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України передбачено, що у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Дана норма кореспондується з пунктом 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 569.

Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 за №569 затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який передбачає спрощення порядку збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 за №967 внесено зміни до Порядку №569 в частині збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником у рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах. Так, п.9 Порядку №569 було доповнено абзацом наступного змісту: "У разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 за №375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до пункту 3 якого підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Аналогічні за змістом положення містяться і у затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 за №332 Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах підприємствам, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Так, на виконання викладених порядків про надання субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015, 2017, 2021, 2022 роках КП "Полтававодоканал" укладено Договори про організацію взаєморозрахунків з державним бюджетом (том 1 а.с. 155-180) за якими, у 2015 році позивач повинен був отримати 2 355 954,96 грн (за договором від 05.08.2015), 3 444 423,00 грн (за договором від 21.12.2015), 157 982,00 грн (за договором від 25.12.2015), , в 2017 році 2 887 774,95 грн (за договором від 18.07.2017), 8 882 540,85 грн (за договором від 01.08.2017), 1 080 486,64 грн (за договором від 12.12.2017), в 2021 році 12 006 236,10 грн (за договором від 23.12.2021).

Як зазначалось вище, зі змісту судових рішень у справах №816/1031/17 та № 440/4713/18 вбачається, що субвенції на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015, 2017 роках у розмірі 3 526 877,96 грн та 9 963 027,49 грн відповідно, не була врахована у сумі реєстраційного ліміту позивача у строки та у порядку, визначені п. 9 Постанови №569.

Відповідно до обставин, встановлених постановою Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №440/4713/18, Міністерство фінансів України в порушення норми пункту 8 Порядку №332 не прийняло рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до визначених договорів про проведення взаєморозрахунків за Постановою №332 і не доведено їх до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили позивача можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що протиправна бездіяльність Міністерства фінансів України обумовила відсутність на рахунку КП "Полтававодоканал" у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість грошових коштів в сумі 3 526 877,96 грн.

Тобто, формула, яка функціонує у порядку п.200-1.3 ст.200-1 ПК України та пункту 9 Порядку № 569, розраховується без урахування 3 526 877,96 грн., що формує значний розрахунковий недолік на рахунку позивача через протиправні дії органу державної влади.

Як стверджує позивач, з січня 2018 року реєстраційний ліміт КП "Полтававодоканал" не набував позитивного значення, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 11 Порядку №569 показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються у розрізі платників податку наростаючим підсумком. Тобто, показники системи електронного адміністрування розраховуються у порядку п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України та пункту 9 Порядку №569 й функціонують на засадах нерозривності показників формули під час розрахунку реєстраційного ліміту платника податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що від`ємні показники реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість впливають та, у випадку переважання від`ємних показників, які сформувались у попередньому часовому проміжку, формують від`ємний показник формули при новому розрахунку.

Отже, формування від`ємного значення рахунку КП "Полтававодоканал" в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість обумовлене відсутністю, в тому числі, джерела поповнення такого рахунку субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України.

Від`ємні показники реєстраційного ліміту КП "Полтававодоканал" у 2022 році сформовані у порядку пункту 11 Постанови №569 накопичувальним принципом шляхом врахування від`ємних показників рахунку позивача у системи електронного адміністрування з податку на додану вартість за попередні роки.

Водночас, колегією суддів встановлено, що позивач певний проміжок часу має від`ємний результат господарської діяльності. Так, збитки КП "Полтававодоканал" станом на 31.12.2019 складали 33 834 грн., станом на 31.12.2020 12 428 грн., станом 31.12.2022 21 253 грн., а станом на 31.12.2023 61 891 грн., що, в свою чергу, унеможливлювало будь-яку фактичну чи юридичну можливість поповнення його електронного рахунку в СЕА з ПДВ.

Звітами про фінансові результати (Звітами про сукупний дохід) за 2019, 2020, 2022, 2023 роки зафіксовані збитки КП "Полтававодоканал" станом на 31.12.2019р. у розмірі 33 834 грн., станом на 31.12.2020 12 428 грн., станом на 31.12.2022 21 253 грн., а станом на 31.12.2023 61 891 грн (том 1 а.с. 182-186).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протоколом № 14 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 12.10.2021 підприємству було затверджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах в розмірі 203 414 355,09 грн; протоколом № 11 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 09.11.2022. - в розмірі 5 867 392,28 грн (том 1 а.с. 198-203).

Однак, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем наведені обставини залишилися поза межами уваги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.11.2022 у справі №520/11571/19, дії фіскального органу з примусового стягнення грошових коштів з рахунків підприємства у рахунок погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість не можуть вважатись обґрунтованими, в умовах, коли така заборгованість виникла в результаті державного регулювання господарської діяльності підприємства, за результатами якого сама Держава має заборгованість перед підприємством.

Аналізуючи викладені Верховним Судом висновки, слід зазначити, що дефект державного регулювання унеможливлює навіть стягнення податкового боргу, не кажучи вже про нарахування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, яке відбулося внаслідок недотримання органами державної влади своїх повноважень.

Таким чином, слід зазначити, що, застосовуючи до КП "Полтававодоканал" штрафні санкції за ст.120-1 ПК України, відповідачем не враховано, що податкове законодавство не вичерпується однією нормою, а діє у всій його сукупності, а тому надання пріоритету одній нормі, ігноруючи при цьому вимоги іншої, є незаконним та протиправним.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 31 березня 2015 року № 1-рп/2015 вказав, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

За своєю суттю принцип правової визначеності в аспекті податкових правовідносин вимагає, аби законодавчі норми, якими визначаються загальнообов`язкові правила поведінки відповідних суб`єктів, були чіткими та зрозумілими, стабільними й несуперечними, а також передбачуваними.

За своєю сутністю передбачуваність в контексті права означає можливість передбачити наслідки своїх дій чи бездіяльності на основі чітких та зрозумілих законодавчо сформованих правил. Суб`єкти права на підставі аналізу відповідних норм повинні розуміти заздалегідь, які їхні дії або бездіяльність є передумовою застосування відповідальності, зокрема шляхом накладення штрафних санкцій.

У пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128,.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, Тошкуца та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що в разі, якщо держава в особі державного органу самостійно допустила недбалість відповідних публічних процедур, зокрема, щодо адміністрування податків, то вона не може перекладати тягар наслідків такої недбалості на платника податку, як і не може притягувати платника податку до відповідальності за власну ж помилку.

У будь-якому випадку податковий орган, який не дотримується законних процедур, не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або бездіяльності.

Таким чином, судова колегія вважає, що у зв`язку з не перерахуванням на рахунки КП "Полтававодоканал" субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка є джерелом поповнення рахунку системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, позивач фактично був позбавлений права на реєстрацію податкових накладних у визначеній сумі.

Зазначена позиція суду також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2018 у справі № 819/777/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для застосування до КП "Полтававодоканал" штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, розрахунків коригування на загальну суму 1 019 783,77 грн, що, відповідно вказує на те, що податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 № 5, ухвалене ГУ ДПС у Полтавській області без врахування обставин, які мали значення для його прийняття, відтак є необґрунтованим, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності прийнятого ГУ ДПС в Полтавській області податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 № 5, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 по справі № 440/12335/24 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій кредитового переказу коштів від 04.09.2024 та від 10.06.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15296,76 грн, за подання апеляційної скарги - 22 945,14 грн.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 38241,90 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Полтавській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року по справі № 440/12335/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.05.2024 року № 5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд.4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, буд.40-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код 03361661) витрати зі сплати судового збору у розмірі 38241 грн (тридцять вісім тисяч двісті сорок одна гривня) 90 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 29.09.2025 року