Справа № 340/2737/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2737/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Науменка В.В.

секретаря судового засідання Гловацької М.О.,

за участі:

представника позивача Доценко Л.М.

представника відповідача Момот О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фокус Дистрибьюшн» (вул. Бажанова Маршала, б. 21/23, офіс 13, м. Харків, 61002, ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 06.01.2025 року №, яким застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОКУС ДИСТРИБЬЮШН» штраф у сумі 3402923,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем проведена фактична перевірка позивача без належних на те підстав. Крім цього зазначається, що штрафні санкції накладено без урахування усіх обставин, оскільки такі санкції відповідачем застосовано за проведення розрахунків з контрагентами щодо оптового продажу алкогольних напоїв у готівковій формі, проте не враховано, що частина розрахунків проведена по операціям, які відбулись до набрання чинності законом №3817-ІХ. Вказується на неможливість застосування норм закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, тобто зворотної дії такого закону. Наголошується на порушенні принципу правової визначеності. Крім цього, зазначається, що надані відповідачем розрахунки містять невідповідності у сумах щодо реалізованого товару та, відповідно, розміру нарахованих штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (т. 2 а.с. 233).

Від відповідача до суду 19.05.2025 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Вказав, що податковим органом було проведено фактичну перевірку господарської одиниці, належної позивачу, під час якої встановлено порушення вимог податкового законодавства, що у подальшому обумовило винесення оспорюваного рішення.

Зазначив, що відповідач діяв виключно у межах своєї компетенції у спосіб та на підставі, визначених законом, а отже спірні рішення винесені правомірно та скасуванню не підлягають (т. 3 а.с. 1-5).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило, проте 17.09.2025 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (т. 3 а.с. 142-143).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, наголосила на протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, просила його скасувати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що з набранням чинності законом №3817-ІХ з 27.07.2024 усі розрахунки щодо оптового продажу алкогольних напоїв мали проводитись у безготівковій формі, проте під час спірної перевірки виявлено факти здійснення таких розрахунків позивача з його контрагентами у готівковій формі. Усі вказані факти відображено в додатках до Акту перевірки, де в табличній формі зазначено дату, суму, реквізити фіскального чеку, назву реалізованої продукції, ціну, що надає змогу пересвідчитись у правильності розрахунків податкового органу. Наполягала на правомірності та обґрунтованості оспорюваного рішення, у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокус Дистрибьюшн» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває на обліку як платник податку (т. 1 а.с. 51-52). Основний вид економічної діяльності: 46.34 Оптова торгівля напоями.

Також судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області у період часу з 11.05 годин 25.11.2024 по 15.45 годин 29.11.2024 проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, за наслідками якої складено Акт №17169/11-28-09-02/44550002 від 02.12.2024 (т. 1 а.с. 10-11).

Зазначена перевірка призначена та проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Кіровоградській області №836-п від 04.11.2024 (т. 2 а.с. 10), підставами проведення перевірки зазначено п.п. 80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На виконання наказу №836-п від 04.11.2024 податковим органом виписані направлення на перевірку №3993 від 20.11.2024 та №3994 від 20.11.2024 (т. 2 а.с. 11, 11-зворот).

Згідно відміток у зазначених направленнях, такі направлення та службові посвідчення перевіряючих 25.11.2024 були пред`явлені посадовій особі позивача, якій також у цей же день об 11-05 годині вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки №836-п від 04.11.2024.

Відповідно до висновків проведеної перевірки, відображених в Акті №17169/11-28-09-02/44550002 від 02.12.2024, податковим органом виявлені порушення, зокрема:

- абз. 14 ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995;

- ч. 1 ст. 19 Закону України " Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №3817-ІХ від 18.06.2024;

- п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

До вказаного Акту позивачем подано заперечення від 20.12.2024 за №20/12, у якому позивач звертав увагу податкового органу на ті ж обставини, що зазначені у позовній заяві у цій справі (т. 1 а.с. 38-40).

Листом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 02.01.2025 №1/11-28-09-02/44550002 позивача повідомлено, що за наслідками розгляду поданих заперечень, скориговано суму розрахунків при здійсненні оптової торгівлі алкогольними напоями, проведених у готівковій формі, замість первинно визначеної суми 1703162,41 грн. визначено належну суму 1701461,59 грн. В іншій частині висновки, зазначені в Акті №17169/11-28-09-02/44550002 від 02.12.2024, залишаються без змін (т. 3 а.с. 146-148).

На підставі Акту №17169/11-28-09-02/44550002 від 02.12.2024 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.01.2025 №, яким за порушення ч. 1 ст. 19 Закону №3817-ІХ застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3402923,18 грн. (т. 3 а.с. 14).

Матеріали справи свідчать про оскарження позивачем зазначеного ППР до ДПС України (т. 1 а.с. 45-47), проте рішеннями №8818/6/99-00-06-03-02-06 від 28.03.2025 (т. 1 а.с. 48-50) рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Разом з тим, не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичних перевірок визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 80.1 статті 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про наявність альтернативних підстав проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 у справі № 560/4883/21, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 5 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16.

Як встановлено судом, матеріали справи містять наказ ГУ ДПС в Кіровоградській області №836-п від 04.11.2024, у якому зазначено підставою проведення перевірки - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, з посиланням при цьому на п.п. 80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України, що є обставиною, яка, на думку суду, надавала право податковому органу проводити фактичну перевірку позивача.

Підпунктами 1-4 пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадові особи податкового органу, приступаючи 25.11.2024 до проведення фактичної перевірки позивача, пред`явили останньому направлення на проведення такої перевірки, службові посвідчення, а також надали копію наказу про проведення перевірки, який містив, серед іншого, встановлені законом підстави для проведення такої перевірки.

За таких обставин, суд не знаходить в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства щодо порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача.

Що стосується виявлених зазначеною фактичною перевіркою порушень, суд встановив наступне.

27.07.2024 набрав чинності Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі Закон №3817-ІХ), який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.

Зі змісту статті 19 Закону №3817-ІХ вбачається, що суб`єкти господарювання при здійсненні діяльності з оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями зобов`язані проводити розрахунки за операціями оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями виключно у безготівковій формі, в тому числі у випадках, якщо розрахунки проводяться з іншою особою після заміни сторони у зобов`язанні чи при виконанні обов`язку боржника третьою особою. Не вважається порушенням вимог частини першої цієї статті непроведення розрахунків у зв`язку з припиненням зобов`язання з підстав, передбачених законом або договором між суб`єктами господарювання.

Аналіз змісту наведеної норми закону свідчить про те, що усі розрахунки за операціями оптової торгівлі алкогольними напоями з 27.07.2024 повинні проводитись виключно у безготівковій формі, при чому єдине виключення з цього правила наведено у частині 2 вказаної статті - припинення зобов`язання з підстав, передбачених законом або договором між суб`єктами господарювання.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що позивачем, починаючи з 27.07.2024, проведено готівкові розрахунки за операціями з оптової реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 1701461,59 грн., що підтверджується Актом перевірки, Додатком 2 до цього Акту (т. 3 а.с. 180-204), відповіддю на заперечення до Акту, іншими матеріалами справи.

Факт проведення розрахунків у готівковій формі позивачем не заперечено, проте наголошено на наявності протиріч у розрахунках контролюючого органу, неврахуванні факту, що частина таких розрахунків проведена за операціями, здійсненими раніше набрання чинності Законом №3817-ІХ, а отже, на думку позивача, положення зазначеного Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд не погоджується з такими доводами позивача.

Так, щодо протиріч у розрахунках сум, на які проведено реалізацію алкогольних напоїв та здійснено оплату за готівку, суд зазначає, що у матеріалах справи міститься Додаток 2 до Акту перевірки, який представляє собою таблицю із зазначенням типу документу (касовий чек), дати та часу операції, фіскального номеру документу, найменування реалізованого товару, його кількості, ціни за одиницю та суму операції (т. 3 а.с. 180-204). Відповідно до змісту вказаного документу, у липні (з 27.07 по 31.07) 2024 року позивачем здійснено подібних операцій на загальну суму 308676,10 грн. (т. 3 а.с. 180-186), а у серпні 2024 року на загальну суму 1394485,70 грн., тобто всього з 27 липня по серпень 2024 року включно 1703161,80 грн. Разом з тим, як зазначалось судом, під час розгляду заперечень до Акту перевірки контролюючим органом із вказаної суми виключені суми реалізації товарів, що не є алкогольними напоями, тому остаточна сума спірних операцій становить 1701461,59 грн. (т. 3 а.с. 147-зворот). Про зазначені розрахунки позивачу повідомлено листом про розгляд заперечень (т. 1 а.с. 41-43).

Отже, жодних протиріч у розрахунках контролюючого органу, які стосуються оспорюваних господарських операцій, судом не встановлено.

Щодо доводів позивача про здійснення частини розрахунків по операціям, здійсненим до набрання чинності Законом №3817-ІХ, суд зазначає таке.

Із наданих позивачем копій договорів поставки, укладених з контрагентами-покупцями (т.1 а.с. 58-190), які є типовими та аналогічними за своїм змістом, вбачається, що умови зазначених договорів (зокрема, пункт 5.3 кожного з договорів) передбачають оплату за поставлений товар на рахунок Постачальника (позивача), тобто у безготівковій формі.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечила такі умови договорів поставки (тобто безготівкову форму розрахунків за поставлений товар), проте зазначила, що сторони договору, керуючись принципом диспозитивності господарських правовідносин, дійшли згоди проводити розрахунки саме у готівковій формі.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки принцип диспозитивності за своєю природою означає "дозволено те, що не заборонено". Водночас, з набранням чинності Законом №3817-ІХ законодавцем введено пряму заборону на проведення розрахунків під час операцій з оптової торгівлі алкогольними напоями у будь-який інший спосіб, окрім безготівкових розрахунків.

За вказаного правового регулювання доводи позивача щодо наявності диспозитивності під час вибору способу розрахунку є недоречними, як і наведена позивачем судова практика щодо законності готівкових розрахунків, де спірні правовідносини та законодавче регулювання суттєво відрізняється від тих, що встановлені судом у цій справі.

Крім цього, враховуючи визначену у договорах поставки форму оплати безготівкову, доводи позивача про порушення принципу правової визначеності (у даному випадку щодо "раптової" заборони готівкових розрахунків), суд також вважає безпідставними.

Доводи позивача щодо необхідності врахування операцій з реалізації алкогольних напоїв, здійснених до 27.07.2024, оплата у готівковій формі по яких проведена 27.07.2024 або після цієї дати, суд також не приймає, оскільки нормами Закону №3817-ХІ не передбачено таких виключень, крім цього, як вже зазначалось, договори поставки, за якими здійснювалась продаж алкогольних напоїв, передбачали саме безготівкову форму оплати, а не готівкову.

За вказаних обставин, на переконання суду, у позивача починаючи з 27.07.2024 були відсутні підстави приймати оплату за поставлені алкогольні напої у готівковій формі, за наявності прямої законодавчої заборони.

Таким чином, суд приходить до висновку про підтвердження матеріалами справи факту порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 19 Закону №3817-ХІ, а наведені позивачем доводи вказаного факту не спростовують.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Пунктом 40 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ визначено, що до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону щодо форми розрахунків при здійсненні операцій з оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 25 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Отже, оскільки контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем форми розрахунків при здійсненні операцій з оптової торгівлі алкогольними напоями, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано застосовано штраф у розмірі 200 відсотків вартості реалізованих товарів, а отже спірне податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірного рішення підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях податкового органу під час винесення спірного рішення, а тому позовні вимоги щодо визнання його протиправним та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають.

Доказів понесення відповідачем судових витрат у справі до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО