Справа № 211/6253/25
Суддя: Рагозіна С. О.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/6253/25
Провадження № 2-а/211/166/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Рагозіної С.О.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

розглянувши в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача адвокат Ременюк Ю.В. звернулась до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просив суд скасувати постанову № уп/17870/9 від 13.12.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на її необгрунтованість. Крім того, позивач посилався на те, що адміністративне стягнення накладено на нього поза межами строків, встановлених ст.38 КУпАП.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

01 липня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Посилаючись на те, що позивачем не вказано жодної правової підстави для скасування постанови по суті адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження медичного огляду. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

У відповідності до ч. 4ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № уп/17870/9 у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до протоколу № 1637 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 07.12.2024 року, ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 26.03.2024 без поважних причин.

20.03.2024 року комісією у складі начальника дільниці АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» Сухобоковим О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 складено акт про відмову ОСОБА_1 в отриманні повістки на явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 26.03.2024 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно абз.1 ч. 1 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьою статті 22 Закону передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені.

При цьому, ч.1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів .

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови № уп/17870/9 за справою про адміністративне правопорушення від 13.12.2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Протокол № 1637 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, містить посилання на те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 210 КУпАП та яке має ознаки правопорушення, передбаченого статтею 210-1 (вцілому) КУпАП. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Окрім того, вказаною нормою частини другої статті 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Тобто, до позивача застосовано відповідальність за повторне вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті. Однак, ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивача раніше піддавався адміністративному стягненню за частиною першою статті 210-1 КУпАП, що є обов`язковою умовою для застосування стягнення, передбаченого частиною другою вказаної статті.

Суд звертає увагу, що дії щодо відмови в отриманні повістки самі по собі не утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Позивач посилається на порушення строків накладання адміністративного стягнення, оскільки 20.03.2024 року він відмовився від отримання повістки, та спірну постанову про накладення адміністративного стягнення винесено 13.12.2024 р., тобто з порушенням строку накладення адміністративного стягнення.

За змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Позивач відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 26.03.2024 року.

Саме неприбуття 26.03.2024 року позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 1637 від 07.12.2024 року.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно обчислювати саме з моменту вчинення правопорушення 26.03.2024 року та постанова № уп/17870/9 про адміністративне правопорушення від 13.12.2024 року винесена з порушенням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є в тому числі розподіл судових витрат

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що надані представником позивача документи, щодо понесених витрат, відповідають вимогам положень ст.134 КАС України, та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати Постанову № уп/17870/9 по справі про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 484 ( чотириста вісімдесят чотири) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня вручення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. О. Рагозіна