Справа № 200/5359/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2025 року Справа№200/5359/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнана протиправною відмова Міністерства освіти і науки України №3/5328-25 від 26.06.2025 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

22 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів понесення судових витрат на правничу допомогу. Просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України понесені позивачем витрати по на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Призначений розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у справі №200/5359/25 в порядку письмового провадження.

Зобов`язано Міністерство освіти і науки України протягом п`яти днів з дати отримання цієї ухвали надати суду відзив/заперечення на заяву позивача щодо ухвалення додаткового судового рішення стосовно розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.

25 вересня 2025 року від Міністерства освіти і науки України до суду надійшла заява в якій відповідач зазначив, що кількість учасників справи є мінімальною дві особи, провадження у справі є спрощеним, що обумовлює необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який заявлено у цій справі. Окрім того, просить суд взяти до уваги рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 500/1996/25 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі № 120/16058/24 з аналогічних спірних відносин. У зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, за визначенням ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 9 ст. 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до заяви додано: договір про надання правничої (правової) допомоги №1 від 13 червня 2025 року; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 19 вересня 2025 року; Товарний чек від 19 вересня 2025 року на суму 15 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 договору №1 про надання правничої (правової допомоги) від 13 червня 2025 рок, в сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає: 15 000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

З Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 19 вересня 2025 року до договору №1 про надання правничої (правової) допомоги віл 13 червня 2025 року Адвокат Гаращак В., з одного боку та ОСОБА_1 , з другого боку, які підписали цей акт про таке:

Пункт №1. На виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 13.06.2025 року, укладеному між сторонами, Адвокатом виконані наступні роботи/надані послуги:

«1. Консультація клієнта, узгодження стратегії по справі та підписання договору. 13.06.2025 - 1 год;

2. Підготовка та подання адвокатського запиту до Міністерства освіти і науки України. 17.06.2025 - 1 год;

3. Підготовка та подання адвокатського запиту до Державного підприємства «Інфоресурс». 17.06.2025 - 1 год;

4. Підготовка тексту заяви про внесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. 23.06.2025 - 3 год:

5 Підготовка та подання учасникам справи та до суду позовної заяви про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії. 18.07.2025 - 21.07.2025 - 8 год;

6. Підготовка та подання разом із позовною заявою клопотання про витребування доказів. 21.07.2025 - 2 год;

9. Підготовка та подання учасникам справи та до суду відповіді на відзив Міністерства освіти і науки України. 11.08.2025 - 6 год;

10. Підготовка та подання учасникам справи та до суду заяви про долучення доказів понесення судових витрат на правничу допомогу. 19.09.2025 - 2 год».

Пункт №2. На виконання договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 13.06.2025 року Адвокатом витрачено загалом 24 (двадцять чотири) години.

Пункт №3. У відповідності до пункту 4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 13.06.2025 року розмір гонорару визначено у фіксованому розмірі та складає 15 000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 15 000,00 гривень, є досить завищеними.

Так, надані адвокатом послуги, що пов`язані із консультацією і роз`ясненням з правових питань, охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної роботи є неспівмірним із складністю роботи, пов`язаної із складанням такого документу.

Відтак деякі послуги, про які йдеться у акті приймання-передачі наданих послуг, були пов`язані із підготовкою до складання позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Крім того, адміністративна справа № 200/5359/25 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Суд зауважує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд немає права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, як зазначено у пунктах 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, з огляду на обґрунтованість заяви в частині послуг, які підтверджуються документально, виходячи з принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу фактично наданим послугам, суд приходить до переконання, що такі витрати підлягають зменшенню до 2 000,00 грн і такий розмір відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 2-20,72-78,132-142,252,241-246,255,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (, зареєстроване місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд.10) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) грн 00 коп.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/5359/25.

Копію додаткового рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова