Справа № 560/5675/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5675/25
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування і виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013-2017 роки та за 2019-2021 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015- 2017 роки та за 2019-2021 роки та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013-2017 рр. та за 2019-2021 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та за 2019-2021 роки.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не надавалася щорічна основна відпустка за 2013-2017 роки та за 2019-2021 роки, щорічна додаткова відпустка за 2015-2017 роки та за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, а також не нараховувалася та не виплачувалася грошова компенсація за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових. При звільненні розрахунок не надавався, про суми проведених виплат не повідомлялося. Листом від 19.03.2025 відповідач повідомив, що компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки не виплачувалась, оскільки позивач не звільнявся з військової служби, а був переведений до військової частини НОМЕР_2 , а тому права на отримання зазначеної грошової компенсації не набув, а отже і підстави для проведення виплат зазначеної компенсації відсутні. Стверджує, що переведений з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 під час служби по мобілізації, а не під час контрактної служби, що не відноситься до предмету спору. Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2013-2017 роки та за 2019-2021 роки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки та за 2019-2021 роки, оскільки порушує його права щодо належного грошового забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що згідно із витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_3 , ПП НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) позивач: за 2016 рік використав 10 діб основної відпустки з 27.03.2016 по 05.04.2016 (наказ від 25.03.2016 №65) та 20 днів основної відпустки з 29.11.2016 по 18.12.2016 (наказ від 25.11.2016 №258); за 2017 рік використав 20 діб основної відпустки з 24.07.2017 по 12.08.2017 (наказ від 17.07.2017 №14) та 10 діб основної відпустки з 13.11.2017 по 22.11.2017 (наказ від 09.11.2017 №108); за 2019 рік використано 30 діб основної відпустки з 10.06.2019 по 11.07.2019 (наказ від 04.06.2019 №125); за 2020 рік використав 30 діб основної відпустки з 11.05.2020 по 10.06.2020 (наказ від 28.04.2020 №87). Права на щорічну чергову відпустку за 2021 рік позивач не набув, оскільки звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2021 № 2-РС з військової служби в запас. Вважає твердження позивача такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не використання ОСОБА_1 основної щорічної відпустки за 2013-2015 не доведено та потребує детального з`ясування належними доказами по справі. З врахуванням норм розділу XXXI Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260, позивачу виплачена при звільненні 02.01.2021 року компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2020 рік в сумі 14343,17 грн, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 № 632/20/969 від 14.04.2025. Зазначене, спростовує доводи позивача, викладені в позовній заяві, що за весь час військової служби за контрактом не надавалася щорічні додаткові відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, а також не нараховувалася та не виплачувалася грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки. Крім того зазначив, що додаткова відпустка за період служби у військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) з 2015 року по 2017 рік не надавалась, компенсація не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.06.2025 до суду надійшло клопотання, у якому позивач просить долучити до матеріалів справи архівний витяг Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства Оборони що стосується інформації вибуття позивача у основну відпуску в 2013-2015 роках.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , виданим 10.09.2015.

За змістом наказів командира військової частини НОМЕР_3 від 04.12.2013 №261, від 16.12.2013 №, від 07.02.2014 №27, від 24.02.2014 №39, командира військової частини НОМЕР_4 від 30.10.2015 №234, від 09.11.2015 №244, від 18.11.2015 №252, командира військової частини ПП НОМЕР_4 від 25.03.2016 №65, від 25.11.2016 №258, командира військової частини НОМЕР_3 від 17.07.2017 №14, від 09.11.2017 №108, від 04.06.2019 №125, командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2020 №87 позивач у 2013 році перебував у щорічній основній відпустці в період з 09.12.2013 по 15.12.2013, з 10.02.2014 по 22.02.2014, у 2015 році - з 30.10.2015 по 08.11.2015, у 2016 році - з 27.03.2016 по 05.04.2016, з 29.11.2016 по 18.12.2016, у 2017 році - з 24.07.2017 по 12.08.2017, з 13.11.2017 по 22.11.2017, у 2019 році - з 10.06.2019 по 11.07.2019, від 11.05.2020 по 10.06.2020.

Наказом командира НОМЕР_6 окремого полку спеціального призначення від 30.11.2017 №149-РС позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2021 позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту; наказом від 04.01.2021 №1 виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", наказу Міністра оборони України від 07.06.20188 №260 за період з 2019 року по 2020 рік - 28 діб в сумі 14343,17 грн.

У лютому 2025 року представник позивача звернулась до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом № 124 щодо надання відомостей про виплату компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (за весь період контрактної служби) за 2013-2017 роки та за 2019-2021 роки, під час звільнення.

Листом від 19.03.2025 відповідач повідомив, що компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки не виплачувалась, оскільки ОСОБА_1 не звільнявся з військової служби, а був переведений до військової частини НОМЕР_2 , а тому права на отримання зазначеної грошової компенсації не набув, підстави для її виплати відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013-2017 роки за 2019-2021 роки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015- 2017 роки та за 2019-2021 роки, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 2 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з пунктом 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (зі змінами), військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

Статтею 10-1 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано (частина 2 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Згідно з пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Статтею 4 закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) передбачені такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

За приписами статті 6 Закону № 504/96-ВР щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до статті 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Визначення поняття особливого періоду наведене у законах України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII та "Про оборону України" від 06.12.1991 № 1932-XII (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно).

За визначенням статті 1 Закону №3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону №1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону №3543-XII надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18.

Суд встановив, що у 2013 році позивач використав 20 днів щорічної основної відпустки у 2013-2014 роках (з 09.12.2013 по 15.12.2013, з 10.02.2014 по 22.02.2014) та у 2015 році - 10 діб (з 30.10.2015 по 08.11.2015).

Водночас, наказом від 30.11.2017 №127 про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту не передбачена грошова компенсація за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2013 рік, за 30 діб 2014 року та за 20 діб 2015 року. Докази виплати такої компенсації після 2017 року відповідачем не надані.

Тому, позов в цій частині слід задовольнити.

Відпустку за 2016-2017 роки і 2019-2020 роки використав повністю, що підтверджується наказами військової частини від 25.03.2016 №65, від 25.11.2016 №258, від 17.07.2017 №14, від 09.11.2017 №108, від 04.06.2019 №125, від 28.04.2020 №87.

Тому, позовні вимоги щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016-2017 роки та за 2019-2020 роки є безпідставними.

Суд також встановив, що позивач не використав додаткову відпустку як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, за 2015-2017 роки.

Проте, наказом про виключення з особового складу у запас у зв`язку із закінченням дії контракту (наказ від 30.11.2017 №127) не передбачена виплата позивачу грошової компенсації за невикористану ним додаткову відпустку як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, за 2015-2017 роки.

Тому, позов про її виплату слід задовольнити.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу компенсації за невикористані ним щорічні основні та додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, право на яку виникає у разі звільнення з військової служби, у зв`язку з перебуванням позивача на військовій службі на день звернення до суду суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

В періоди з 25.03.2013 по 30.11.2017 та з 03.01.2019 по 02.01.2021 позивач проходив військову службу за контрактом. Наказами від 30.11.2017 №149-РС, від 01.01.2021 №2-РС звільнявся з військової служби у зв`язку із закінченням дії контракту.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXI Наказу № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Згідно з пунктом 3 розділу XXXI Наказу № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку закінченням дії контракту у разі відсутності військовослужбовець, у разі невикористання відпусток, на які набув право під час дії контракту, на має право виплату компенсації невикористаних відпусток, як щорічної основної , так і щорічної додаткової).

У період проходження військової служби за контрактом у 2015 - 2017 роках позивач не використав щорічні додаткові відпустки як учаснику бойових дій.

Тому, у наказі про звільнення позивача з військової служби у зв`язку із закінченням контракту від 30.11.2017 №127 відповідач зобов`язаний був передбачити виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2017 роки.

Водночас, вимоги про виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки є безпідставними, оскільки за вказаний період позивачу виплачена грошова компенсація за 28 днів не використаних додаткових відпусток у розмірі 14343,17 грн.

Вимоги щодо компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік також задоволенню не підлягають, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2021 позивач звільнений з військової служби у запас з 01.01.2021. Відтак, право на отримання відпустки у 2021 році не набув.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність відмови ОСОБА_1 щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_7 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2013 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2014 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2015 рік та невикористаної щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2013 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2014 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2015 рік та невикористаної щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_9 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук