Справа № 640/2703/21
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Справа № 640/2703/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Павлової К.Є.,

представника позивача Кальчев Л. В.,

представника відповідача Дідик А. С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" до головного управління Державної податкової служби у м. Києві, головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и в :

до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" в якій просить: - визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві (відповідача 1), що виявилась у не підготуванні та не направленні до ГУ ДКСУ у м. Києві висновку про повернення з бюджету суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з ПДВ у розмірі 1041397,33 грн на рахунок позивача в системі електронного адміністрування ПДВ; - стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Київ (відповідача 2) на користь позивача суму надмірно сплачених грошових зобов`язань з ПДВ у розмірі 1041397,33 грн.

10.06.2025 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, щодо не складення висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «СОТА УКРАЇНА» суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 1041397,33 грн (один мільйон сорок одна тисяча триста дев`яносто сім грн. 33 коп.) та не направленні його до головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

- зобов`язати головне управління Державної податкової служби України у м. Києві підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 978221 (дев`ятсот сімдесят вісім тисяч двісті двадцять одна) грн. 61 коп. на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА УКРАЇНА» в системі електронного адмініструванням податку на додану вартість UA 0317194;

- стягнути на користь ТОВ «СОТА УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної податкової служби у м. Києві судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17890 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 97 коп.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач неодноразово звертався до відповідача-1 із заявами про повернення переплати з податку на додану вартість (ПДВ), яка виникла внаслідок подання уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань. Відповідач-1 залишив заяви без розгляду, посилаючись на необхідність проведення контрольно-перевірочних заходів та невідповідність заяв вимогам Порядку № 60. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки умови для повернення переплати, передбачені ст. 43 Податкового кодексу України (ПК України), виконані: відсутність податкового боргу, подання заяви в строк, наявність переплати в інтегрованій картці платника (ІКП). Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2021 у справі №640/2703/21 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/2703/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Садової М. І.

Ухвалою суду від 21.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень.

У судовому засіданні представник відповідача-1 позов не визнав. Додатково пояснив, що переплата не є "надміру сплаченою" у розумінні пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки виникла внаслідок уточнення податкової звітності, а не фактичної переплати. Для повернення коштів необхідне підтвердження платіжними інструкціями та проведення відповідної перевірки; заяви позивача не відповідали вимогам Порядку № 60.

У судове засідання представник відповідача-2 не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахуванням думки представників позивача та відаповідача-1, суд вважає за можливе провести розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ТОВ «СОТА УКРАЇНА» протягом 2019 року та 2020 року неодноразово звертався до відповідача-1 із заявами про повернення сплачених грошових зобов`язань податку на додану вартість (ПДВ) з бюджетного рахунку на рахунок позивача в системі електронного адміністрування ПДВ - рахунок UA0317194 у Казначействі України (електронне адміністрування податків) МФО 899998, а саме: - заява від 01.02.2019 № 126; - заява від 31.07.2019 № 1088; - заява від 04.02.2020 № 132; - заява від 08.10.2020 № 2509; - заява від 20.11.2020 № 2993.

За результатами розгляду заяв відповідач-1 повідомив позивача листами № 21400/10/26-15-12-01-18 від 06.02.2019; - № 148847/10/26-15-18-01-18 від 07.08.2019; - № 23660/10/26-15-04-01-18 від 07.02.2020; - № 139114/10/26- 15-04-01-18 від 15.10.2020; - № 151280/10/26-15-04-01-18 від 24.11.2020. Відповідач-1 в своїх листах повідомляв позивача про залишення заяв без розгляду, виходячи з наступного.

Повернення переплати з податку на додану вартість (ПДВ), яка виникла внаслідок зменшення задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість, можливе лише після проведення контрольно-перевірочних заходів; - заяви оформлені без дотримання вимог, зазначених Порядком інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 (надалі Порядок № 60); - зазначена переплата виникла та обліковується в інтегрований картці підприємства (ІКП) в хронологічному порядку відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків i зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, за рахунок надходжень до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ (далі Порядок № 422). Відповідачем-1 зазначалось про відсутність заборгованості позивача з податку на додану вартість та підтверджено надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. Джерелом вказаної переплати є зменшення податкових зобов`язань минулих звітних періодів на підстави уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок які були перераховані до бюджету з рахунку Позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.6 ст. 200-1 ПК України.

Позивач вважає, що дії/бездіяльність відповідача-1 щодо відмови у задоволенні заяв позивача про повернення переплати з ПДВ на рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Податкові зобов`язань з податку на додану вартість сплачувались позивачем шляхом поповнення рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, згідно з наступних платіжних документів: - платіжне доручення № Н534 від 29.11.2017 в розмірі 331865,00 грн.; - платіжне доручення № 336 від 30.11.2017 в розмірі 3730000,00 грн.; - платіжне доручення № Н683 від 28.12.2017 в розмірі 6 200 000,00 грн.; - платіжна інструкція № 421 від 29.12.2017 в розмірі 410000,00 грн.; - платіжна інструкція № 520 від 28.02.2018 в розмірі 70000,00 грн.; - платіжна інструкція № 1195 від 27.04.2018 в розмірі 5500000,00 грн.

Відповідно до розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289) - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

В порядку та строки визначені чинним законодавством позивачем були подані уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок до декларацій з ПДВ (надалі - Уточнюючий розрахунок), у відповідно до яких відкоригований рядок 18 декларацій «Позитивне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (податкового) періоду (рядок 9 рядок l7 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету - зменшено на суму позитивного значення податку на додану вартість, а саме:

- від 21.11.2017 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за жовтень 2017 р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 68570,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджуються Квитанцією № 2 від 21.11.2017;

- від 27.12.2017 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за листопад 2017 р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 294257,00 грн. Отримання та реєстрація Відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією № 2 від 28.12.2017;

- від 29.12.2017 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за листопад 2017р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 209829,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується Квитанцією № 2 від 29.12.2017;

- від 31.01.2018 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за грудень 2017 р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ в сумі 313862,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується Квитанцією № 2 від 31.01.2018;

- від 04.04.2018 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за лютий 2018р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ в сумі 4237,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується Квитанцією 2 від 05.04.2018 р.;

- від 21.11.2018 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за вересень 2017 р., де відкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 167,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджуються Квитанцією № 2 від 22.11.2018;

- від 23.11.2018 подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за жовтень 2017р., де вiдкориговано рядок 18- зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 8333,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується Квитанцією № 2 від 26.11.2017;

- від 05.12.2018 року подано Уточнюючий розрахунок за № до декларації з ПДВ за листопад 2017р., де вiдкориговано рядок 18 - зменшено суму позитивного значення ПДВ у сумі 175992,00 грн. Отримання та реєстрація відповідачем 1 вказаного уточнюючого розрахунку підтверджується Квитанцією № 2 від 05.12.2018.

З дати реєстрації вищевказаних уточнюючих розрахунків, в інтегрований картці платника податку позивача обліковувалась відповідна переплата з податку на додану вартість.

Згідно з Витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 28.01.2021 у позивача рахувалось позитивне сальдо (надмірна сплата) платежу з ПДВ у розмірі 1041397,33 грн, що підтверджено витягом з ІКП, який міститься у матеріалах справи).

За даними інформаційних систем ДПС в ІКП ТОВ «СОТА УКРАЇНА» на звітні дати заборгованість з платежів, контроль за справлянням яких покладено на головне управління ДПС у м. Києві відсутня, що також підтверджується контролюючим органом.

Згідно Витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску станом на 01 червня 2025 року у позивача обліковується «Надмірну сплачені суми, які будуть нараховані в наступних звітних періодах/залишок заявленої суми ПДВ» назва платежу «Податок на додану вартість» у розмірі 978221,61 грн.

У свої додаткових пояснення від 07 квітні 2025 року відповідач-1 підтвердив факт наявності переплати з податку на додану вартість в розмірі 978221,61 грн., яка обліковується в ІКП ТОВ «СОТА УКРАЇНА».

Листом від 23.04.2025 № 6/26-15-04-01-06 (відповідь на адвокатський запит) відповідачем-1 також підтверджено факт існування переплати з податку на додану вартість в розмірі 978221,61 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відносини щодо повернення помилково та надміру сплачених платежів урегульовані ПК України, Порядком повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (надалі- Порядок № 787).

Пунктом 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/ або пені вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до п.п. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені статтею 43 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пунктів 43.3, 43.4 статті 44 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/ або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Відповідно до пункту 43.6 статті 43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Взаємовідносини територіальних органів Державної податкової служби України з територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені регламентує Порядок інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60 (далі Порядок № 60).

Абзацом першим пункту 1 розділу III Порядку № 60 передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі податкова декларація)), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно із п. 3 та п. 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби (надалі органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (надалі рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 10 Порядку № 787 передбачено, що органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

З системного аналізу зазначених положень слідує, що умовами для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань є: 1) подання платником заяви у довільній формі з обов`язковим зазначенням суми і виду помилково та/або надміру сплаченого платежу, напряму або напрямів перерахування коштів, що повертаються; 2) подання такої заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми; 3) відсутність податкового боргу; 4) наявність переплати з відповідного платежу.

В свою чергу, відповідачем-1 в порушення вимог статті 43 Податкового кодексу України та Порядку № 60 висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не підготовлено та не подано відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Доводи відповідача-1 на те, що повернення переплати, яка виникла в результаті зменшення задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість, потребує підтвердження шляхом проведення контрольно-перевірочних заходів є суд оцінює критично, адже норми Податкового кодексу України не передбачено передумов для надання відповідного висновку про перерахування коштів обов`язкове проведення документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 826/16004/17 ухваленню відповідного висновку (про повернення надміру сплачених коштів) має передувати перевірка поданої платником заяви про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань, яка, в розумінні податкового законодавства, не є податковою перевіркою в значенні статті 75 ПК України.

Проаналізувавши норми, які регулюють спірне питання, суд зазначає, що на відповідача-1 покладений обов`язок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку із дня подання позивачем заяви підготувати висновок про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, але відповідач 1 таких дій не вчинив.

Відповідач-1 не виконав покладених на нього обов`язок щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив право позивача на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

Посилання контролюючого органу на необхідність подання разом із заявою відповідної платіжної інструкції (платіжного доручення), внаслідок яких заяви були невиконані відповідачем-1, суд прийшов насутпного.

Порядок № 60, на який посилається відповідач-1, і який передбачає відповідні положення, є підзаконним нормативно-правовим актом, що не може розширювати обов`язки встановлені в ПК України, в тому числі, щодо подання додаткової інформації чи документів щодо сплати коштів.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів ПК України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна вимог до заяви на повернення надміру сплачених коштів грошових зобов`язань може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо вимог до заяви на повернення надміру сплачених коштів грошових зобов`язань, які містяться у ПК України, з одного боку і в Порядку № 60 з іншого боку, застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

Як прямо вбачається з Розділу І Порядку № 60 до відносин платника та контролюючого органу є незастосовним: « 1 Цей Порядок визначає механізм інформаційного обміну: між ДПС, територіальними органами ДПС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок; між територіальними органами ДПС та місцевими фінансовими органами в процесі погодження електронних висновків та/або електронних повідомлень про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами».

Відповідач-1 володіючи інформацією про сплату податку позивачем, адже дані наявні в інтегрованій картці платника податку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 Розділу ІII Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422: «Рознесені платежі відображаються в ІКП відповідними обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 № 666, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.08.2015 за №974/27419».

Суд відмічає, що переплата позивача є надміру сплаченою, оскільки виникла від зменшення зобов`язань уточнюючими розрахунками (п. 50.1 ст. 50 ПК України), і обліковується в ІКП.

Відтак, доводи відповідача-1 про відсутність платіжних інструкцій у заявах є протиправним, оскільки дані про сплату податку наявні в ІКП.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява №33202, § 100).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, § 35)).

Податковий кодекс України чітко передбачено вичерпний перелік умов для повернення переплати. Передбачені законом умови для повернення переплати позивач виконав. В той же час, відповідач-1 зі свого боку відповідних дій не вжив, а подані позивачем заяви про повернення переплати були залишені без виконання.

З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, а відтак бездіяльність відповідача-1 щодо не складення висновку про повернення позивача суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану варість та не направленні його до відповідача-2, суд визнає протиправною.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене, суд прийшов переконання, що ефективним способом захисту поновлення порушеного права позивача є необхідність зобов`язання головного управління Державної податкової служби України у м. Києві підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 978221 (дев`ятсот сімдесят вісім тисяч двісті двадцять одна) грн. 61 коп. на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА УКРАЇНА» в системі електронного адмініструванням податку на додану вартість UA 0317194.

Щодо відповідача-2 повернення здійснюється за висновком ДПС, тому статус відповідача є правильним для забезпечення виконання (ст. 25 Бюджетного кодексу України).

Будь-яких інших фактичних даних, які б мали значення для вирішення справи суд не встановив.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище суд прийшов висновку про задоволення позову.

У відповідності до ст. 139 КАС України з головного управління Державної податкової служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 17890 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 97 коп..

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" до головного управління Державної податкової служби у м. Києві, головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, щодо не складення висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «СОТА УКРАЇНА» суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 1041397,33 грн (один мільйон сорок одна тисяча триста дев`яносто сім грн. 33 коп.) та не направленні його до головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Зобов`язати головне управління Державної податкової служби України у м. Києві підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 978221 (дев`ятсот сімдесят вісім тисяч двісті двадцять одна) грн. 61 коп. на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА УКРАЇНА» в системі електронного адмініструванням податку на додану вартість UA 0317194.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" судовий збір у розмірі 17890 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна", місцезнаходження місто Київ, вулиця Черняховського, будинок №29, ;

відповідач головне управління Державної податкової служби у м. Києві, місцезнаходження місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ;

відповідач головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, місцезнаходження місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11 - А, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 29.09.2025.

Суддя М. І. Садова