Справа № 320/23491/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року Київ № 320/23491/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) 27.05.2024 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач).

Просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності позивача, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , з розрахунку 80% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8666 від 28.08.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 05.03.2019, з урахуванням індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження розміру збільшення пенсії в результаті її перерахунку передбаченим пунктом 1, підпунктами 1-7 пункту 2 та пунктом 3 постанови № 185 максимальним (граничним) розміром 1500 грн, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі, без будь-яких обмежень, зі збереженням нарахованої з 01.03.2022 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 3983, 25 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», нарахованої з 01.03.2023 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 6389, 70 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», нарахованої з 01.07.2021 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, з урахуванням рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 640/33689/21, Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі № 320/28188/23 та від 29.02.2024 у справі № 320/18916/23 відповідно, а також з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», а саме у розмірі 25% від основного розміру пенсії 22761, 40 грн, з обов`язковим урахуванням суми індексації пенсії за 2022-2024 роки, без обмежень виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.03.2024 має право на перерахунок індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024, проте відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, відмовлено у реалізації цього права.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 скасовано ухвалу від 04.06.2024, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та після відповідної її реєстрації в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Скрипку І.М.

Ухвалою суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову. Надіслали копії матеріалів пенсійної справи позивача. Стверджували правомірність застосування максимального розміру пенсії позивача.

Від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, а також відповідь на відзив, відповідно до якої він просив суд позов задовольнити з урахуванням наведених аргументів.

Крім того, позивач, відповідно до поданої заяви, просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 200/1673/24.

Розглянувши заяву про зупинення провадження, суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно з пунктами 5 та 9 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має право зупинити провадження у справі в разі: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції; розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Ураховуючи, що станом на день постановлення цієї ухвали відсутні передбачені законом підстави для зупинення провадження у справі, а відкриття Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційного провадження у справі № 200/1673/24, у якій позивач не є учасником справи, не є ані переглядом судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, ані розглядом типової справи Верховним Судом у зразковій справі, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримував з 09.12.2017 пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, а з 21.01.2021 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80% сум грошового забезпечення.

Із матеріалів справи слідує, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 640/33689/21, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 8666 від 28.08.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 05.03.2019, включаючи наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 8320 грн, оклад за військове звання - 1480 грн, надбавку за вислугу років - 4900 грн, надбавку за особливості проходження служби - 9591,75 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень - 1248 грн, премію - 2912 грн, без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 8666 від 28.08.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 05.03.2019, включаючи наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 8320 грн, оклад за військове звання - 1480 грн, надбавку за вислугу років - 4900 грн, надбавку за особливості проходження служби - 9591,75 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень - 1248 грн, премію - 2912 грн, без обмежень її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням проведених раніше виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач стверджує, що незважаючи на назване рішення суду, остаточний розмір до виплати його пенсії, починаючи з 01.04.2019 та до квітня 2024 року, було зафіксовано станом на 01.04.2019 у сталому розмірі, який становить 25394,39 грн, тобто, на переконання позивача, з урахуванням максимального розміру (без урахування збільшення з 70% до 80% основного розміру пенсії у зв`язку з переходом на пенсію по інвалідності з 21.01.2021, а також усіх подальших підвищень, у т.ч. індексації пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023, щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн з 01.07.2021 згідно з постановою № 713, передбачених чинним законодавством надбавок внаслідок щорічного збільшення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб тощо).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 320/18916/23, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.04.2019, 01.07.2021 та з 01.03.2022 пенсійних виплат максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію у розмірі 80% сум грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.04.2019, з 01.07.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з 01.03.2022 з урахуванням індексації установленої, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсійних та додаткових заходів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі № 320/28188/23, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати з 01.03.2022, у зв`язку із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, індексації (підвищення) пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , нарахованої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування з 01.03.2023 обмеження нарахування індексації (підвищення) пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» передбаченим пунктами 2, 10 цієї постанови максимальним (граничним) розміром 1500 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати з 01.03.2023 ОСОБА_1 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити з 01.03.2022 пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , з урахуванням індексації, нарахованої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити з 01.03.2023 пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , з урахуванням індексації на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження розміру збільшення пенсії в результаті її перерахунку, передбаченого пунктами 2, 10 цієї постанови максимальним (граничним) розміром 1500 грн, із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

За доводами позивача, після початку виконання у другій половині квітня 2024 року судових рішень у справах № 320/28188/23 та № 320/18916/23, відповідач здійснив перерахунок пенсії по інвалідності та почав її виплату без обмеження максимальним розміром, починаючи з 21.07.2021, з 01.03.2022 та з 01.03.2023.

Позивач стверджує безпідставне, на його переконання, обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024, незважаючи на названі рішення суду, та остаточний розмір його пенсії зафіксовано у сталому розмірі 41711,90 грн, тобто з урахуванням максимального розміру пенсії, без урахування індексації з 01.03.2024, а також збільшення передбаченої чинним законодавством надбавки внаслідок щорічного збільшення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. За особистим підрахунком позивача, щомісячна недоплата становить 1607,20 грн. Зазначено й про те, що з 01.03.2024, відповідачем не враховано і так в обмеженому розмірі 1500,00 грн індексації (підвищення) пенсії по інвалідності та різницю збільшення з 01.03.2024, передбаченої абзацом 4 пункту 28 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надбавки внаслідок щорічного збільшення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (виплачено 837,20 грн замість, як зазначає позивач, вірно нарахованих 944,40 грн). Звернув увагу, що після отримання 05.03.2024 пенсії на картковий рахунок Ощадбанку, позивачу стало відомо про ненарахування та, відповідно, невиплату з 01.03.2024 передбаченої постановою № 185 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796.

Уважаючи свої права на мирне володіння майном порушеними, позивач звернувся до відповідача із заявою від 06.03.2024, у якій просив невідкладно здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.03.2024 з урахуванням індексації (підвищення пенсії) із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, у відповідь на яке отримав відмову, оформлену листом від 18.03.2024 № 9807-9745/П-02/8-2600/24.

Відмова мотивована тим, що після проведення індексації, до пенсійної виплати з 01.03.2024 входить індексація пенсії в сумі 1500,00 грн, розмір пенсії після проведеної індексації склав 25394,39 грн. Суми індексації визначені відповідно до законодавства. Зазначено й про те, що у зв`язку зі встановленням позивачу 2 групи інвалідності внаслідок війни, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381, розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до статті 13 Закону збільшується на 25%.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо ненарахування та невиплати з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав законної сили 01.10.2011.

За положеннями статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У свою чергу, згідно із частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності з 01.01.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно із частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України наголошує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.07.2022 у справі № 620/613/21, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 та від 21.04.2023 у справі № 380/8024/21.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційним Судом України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Як убачається з розрахунку пенсії по інвалідності позивача станом на 01.03.2024 по пенсійній справі , підсумок пенсії з надбавками 38429,40 грн. Із урахуванням максимального розміру пенсії 25394,39 грн.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині обмеження пенсії максимальним розміром.

Щодо іншої частини позовних вимог, зокрема індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, що власне і було предметом розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, суд зазначає таке.

За нормами статті 64 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону від 15.02.2022 № 2040-IX, яка застосовується з 01.03.2022), у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.

Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-ІІІ), у якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За приписами частини другої статті 19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

У зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, було прийнято Закон України від 15.02.2022 № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» (далі - Закон № 2040-IX), яким, зокрема частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII у редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», установлено, що з 01.03.2024 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2023 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2023 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до зазначеного Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 185, з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (абзац 4 підпункту 1 пункту 2 Постанови № 185).

Із метою забезпечення у 2024 році проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення із числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема: у 2024 році - 1,0796 згідно з постановою № 185.

Таким чином, індексація пенсії позивача у 2024 році повинна проводитись відповідно до постанови № 185 із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,0796.

Із урахуванням викладеного, суд констатує, що відповідач, здійснюючи у 2024 році перерахунок пенсії позивачу з урахуванням індексації базового ОСНП, застосував коефіцієнт 0,0796, замість коефіцієнту збільшення 1,0796 відповідно до постанови № 185, що підтверджено розрахунком пенсії по інвалідності станом на 01.03.2024 по пенсійній справі , діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відтак, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо здійснення спірної індексації без застосування коефіцієнту 1,0796, є протиправними.

Щодо обмеження розміру збільшення пенсії в результаті її перерахунку максимальним (граничним) розміром 1500,00 грн відповідно до постанови № 185, суд зазначає таке.

За приписами пункту 3 Постанови № 185, у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Суд резюмує, що положеннями Постанови № 185 визначено межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі підвищення на коефіцієнт збільшення встановлений відповідною постановою.

Окремо суд звертає увагу, що повноважень Кабінету Міністрів України визначати верхню межу індексації пенсійних виплат узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 07.06.2024 у справі № 420/25804/23, від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23, які у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховані судом у спірних правовідносинах.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ № 64/2022), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжений та діє по теперішній час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 виснував, що воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких водночас пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Згідно з підпунктом 2 пункту 4 Указу № 64/2022, постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Назване положення Указу № 69/2022 кореспондується з абзацами другим і третім підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, якими установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення, зокрема щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційного Суду України зазначено про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

У Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зробив правовий висновок, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23, назване у сукупності свідчить про те, що реалізація Кабінетом Міністрів України покладених на нього повноважень у частині обмеження верхньої межі індексації спрямовано на утримання зростання нерівності між розмірами пенсійних виплат різних категорій пенсіонерів з метою збалансування наявного фінансового ресурсу держави та досягнення справедливого балансу між захистом інтересів якомога більшої кількості громадян, особливо тих, чиї пенсії є дуже низькими. Указана стратегія Уряду передусім сприяє забезпеченню соціальної справедливості та економічної стабільності в умовах воєнного стану, коли держава в першу чергу зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси, у тому числі фінансові, саме для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.10.2024 у справі № 440/3462/24.

Із урахуванням викладеного, суд не вбачає порушень прав позивача під час розрахунку індексації за 2024 рік у розмірі 1500,00 грн відповідно до постанови № 185, оскільки як нормами статті 42 Закону № 1058-IV так і статті 64 Закону № 2262-ХІІ, Кабінету Міністрів України надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру у частині здійснення з 01.03.2024 перерахунку та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , з розрахунку 80% суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8666 від 28.08.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 05.03.2019, без будь-яких обмежень, зі збереженням нарахованої з 01.03.2022 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 3983, 25 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», нарахованої з 01.03.2023 індексації (підвищення) пенсії у розмірі 6389, 70 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», нарахованої з 01.07.2021 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, з урахуванням рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 640/33689/21, Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі № 320/28188/23 та від 29.02.2024 у справі № 320/18916/23 відповідно, а також з урахуванням підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», а саме у розмірі 25% від основного розміру пенсії 22761, 40 грн, з обов`язковим урахуванням суми індексації пенсії за 2022-2024 роки, суд зазначає, що названі виплати не є спірними.

Фактично у цій частині позовних вимог спір відсутній, оскільки вказані суми позивачу нараховані, але виплачені з обмеженням пенсії максимальним розміром, та такий спір вже вирішений судом у справах № 640/33689/21, № 320/28188/23 та № 320/18916/23, рішення в яких набрали законної сили та перейшли до стадії виконання.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення суду у справах № 640/33689/21, № 320/28188/23 та № 320/18916/23, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у названій частині.

Частина спірних правовідносин у межах розглядуваної справи виникла у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням рішень суду у справах № 640/33689/21, № 320/28188/23 та № 320/18916/23, оскільки після їх виконання, розмір пенсії позивачу обмежено максимальним розміром.

Фактично при розгляді цієї справи, суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішень суду у справах № 640/33689/21, № 320/28188/23 та № 320/18916/23.

Оцінюючі доводи позивача, суд виходив із такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд констатує, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Судом установлено, що відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі № 640/33689/21, заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.

Постановляючи названу ухвалу, суд констатував, що оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі № 640/33689/21 встановлено повне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 у цій справі, суд під час розгляду заяви, поданої до суду в порядку статті 383 Кодексу не вбачає підстав для визнання дій відповідача протиправними під час виконання рішення суду.

Із аналізу предмета спору розглядуваної справи суд доходить висновку, що він фактично спрямований на реалізацію права позивача на пенсію без обмеження максимальним розміром, та відсутні докази порушення прав позивача щодо виконання рішень суду у справах № 640/33689/21, № 320/28188/23 та № 320/18916/23, оскільки таке фактично і не заперечується учасниками справи.

Із підстав позову слідує, що на виконання судових рішень відповідачем здійснені перерахунки пенсії, проте за результатами цих перерахунків пенсія обмежена максимальним розміром.

При цьому суд зазначає, що вимога зобов`язального характеру в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з розрахунку 80% відсотків суми грошового забезпечення не підлягає задоволенню, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а названа вимога спрямована на майбутнє, оскільки фактично у спірних правовідносинах відсутні докази щодо майбутньої зміни (зменшення) відповідачем відсоткового значення суми грошового забезпечення.

Одночасно суд наголошує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у рішенні від 04.02.2019 по зразковій справі № 240/5401/18, під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення (обов`язково підвищений), натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до вислуги років, є незмінним, що має бути враховано відповідачем під час виконання цього рішення, у разі набрання ним законної сили.

У той же час позивачем не надано жодних документально підтверджуючих доказів зменшення відсоткового значення розміру його пенсії. Тож судом не встановлено порушення прав позивача у названій частині, оскільки відповідно до розрахунку пенсії, основний розмір пенсії позивача 80% грошового забезпечення.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази порушеного права в частині відсоткового значення розміру пенсії позивача, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

При цьому, за змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із метою ефективного захисту прав позивача суд уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 18.03.2024 № 9807-9745/П-02/8-2600/24 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та невиплаті з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024.

При цьому, суд зазначає, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку, а саме прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

За положеннями частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Із урахуванням тієї обставини, що дії (рішення) відповідача у цій справі не ґрунтується на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм дій чітко регламентований законодавчо, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Із метою ефективного захисту прав позивача, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 18.03.2024 № 9807-9745/П-02/8-2600/24 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та невиплаті з 01.03.2024 індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) провести ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату індексації (підвищення) пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796, без обмеження виплати пенсії по інвалідності максимальним розміром, починаючи з 01.03.2024, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.