Справа № 481/994/25
Суддя: Томашевський О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №481/994/25
Пров. №2-а/478/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Луговської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду с-ща Казанка, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 (ого) ІНФОРМАЦІЯ_4 та т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 04.06.2025 року № 61.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04 червня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 було винесено постанову № 61 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача - голови Новобузької міської ради ОСОБА_1 , якою визначено штраф у розмірі 34 000,00 грн за порушення вимог п. 5 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 8 Порядку організації та ведення військового обліку, призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджено Постановою КМ України від 30.12.2022 року № 1487.

Позивач не погоджується із прийнятою постановою та вказує, що не був своєчасно повідомленим про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а саму постанову він отримав за місцем роботи.

Крім цього, позивач не погоджується зі змістом встановлених порушень, які містить спірна постанова. Зокрема, позивач зазначає, що у постанові вказано, що 28 квітня 2025 року о 13 год 10 було виявлено, що він, перебуваючи на посаді міського голови Новобузької міської ради, вчинив триваюче правопорушення, а саме, з 24.02.2022 року, в той час як, внесення змін до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП набула чинності з 19.05.2024 року. Також, позивач вказує, що для належного ведення персонально-первинного обліку на території Новобузької територіальної громади потрібно забезпечити наявність відповідної додаткової штатної одиниці, що забезпечується пленарним засіданням міської ради, а не міським головою одноособово. Між тим, як також вказує позивач, у грудні 2024 року, при затвердженні структури міської ради на 2025 рік, рішенням сесії міської ради від 20.12.2024 року № 999 було введено посаду спеціаліста з військового обліку та з січня 2025 року позивачем проводилася робота по підбору кандидатури на цю посаду, яка залишалася вакантною.

Розпорядженням голови Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.09.2025 року № 481/994/25/3050/2025 справу було передано до розгляду Казанківському районному суду Миколаївської області на підставі ч. 3 ст. 41 КАС України.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано 10-ти денний строк для усунення недоліків позову.

На виконання вказаної ухвали, 22 вересня 2025 року позивачем було надано суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви, якою, між іншим, уточнено відповідача у справі, а саме, визначено відповідача у справі - ІНФОРМАЦІЯ_3 та якою остаточно просив суд:

- скасувати постанову № 61 від 04.06.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як незаконно винесену та визнати звинувачення у порушенні норм чинного законодавства безпідставними, а також скасувати штраф у розмірі 34 000,00 грн;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок позивача судові витрати у сумі 1 211,20 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду без виклику сторін. Витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи та запропоновано надати відзив. Клопотання про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходили.

29 вересня 2025 року на адресу суду надійшли матеріали адміністративної справи від відповідача. Відзив на позовну заяву не подано у встановлені судом строки.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання про розгляд справи за участю сторін, судом розглянуто справу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 обіймає посаду міського голови Новобузької міської ради, про що вказує позивач у позові.

03 квітня 2025 року Новобузька міська рада Миколаївської області, листом № 624-0212 повідомила ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що не володіє інформацією про державну реєстрацію утворення, припинення підприємств, установ організацій, які розташовані на території Новобузької територіальної громади.

07 квітня 2025 року на адресу Новобузької міської ради ІНФОРМАЦІЯ_7 було надано три вимоги на адресу Новобузької міської ради Миколаївської області щодо надання списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повідомлення про призначення відповідальних за організацію та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; інформацію про призначення відповідальної особи за ведення військового обліку по Новобузькій територіальній громаді та списки підприємств, установ та організацій, які розташовані в межах територіальної громади.

У відповідь на наведені вище вимоги, Новобузькою міською радою Миколаївської області було надано лист від 10.04.2025 року за № 679-02-12, згідно якого повідомлено, що рішенням сесії від 20.12.2024 року № 999 було введено посаду спеціаліста з військового обліку в обов`язки якого входить ведення військового обліку по Новобузькій територіальній громаді, яка є вакантною.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням ХІVІІІ сесії VІІІ скликання Новобузької міської ради Миколаївської області від 20.12.2024 року № 999 було введено посаду спеціаліста з військового обліку до структури та чисельності виконавчого апарату Новобузької міської ради на 2025 рік.

В свою чергу, Розпорядженням Новобузької міської ради Миколаївської області від 03.06.2025 року № 194-ар відповідну вакансію на посаду спеціаліста з військового обліку було заповнено працівником.

28 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за № 61 згідно якого, вбачається, що 28 квітня 2025 року о 13 год 10 хв першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено, що міський голова Новобузької міської ради ОСОБА_1 протягом року, повторно вчинив правопорушення, а саме, не вживав заходів щодо організації військового обліку в органах місцевого самоврядування на території громади, а саме, відсутні посадові особи, відповідальні за ведення військового обліку в органах місцевого самоврядування та відповідно належним чином не проводяться заходи з мобілізаційної підготовки та мобілізації, чим порушено п. 8 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМ України від 30.12.2022 року № 1487, а також ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачено відповідальність, встановлену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.

Як також вбачається із даного протоколу, визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год 00 хв. 04 червня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . Протокол містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із дописом про повідомлення про дату, час та місце розгляду.

04 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було складено постанову за № 61, згідно якого, у зв`язку із відсутністю у Новобузької міської ради посадової особи, відповідальної за ведення військового обліку та ненаданням списків громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік призовників, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено стягнення, згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу 34 000,00 грн.

Вказану постанову направлено поштою на адресу голови Новобузької територіальної громади. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у заяві щодо виправлення недоліків у позовній заяві, відповідну постанову ним було отримано 11.06.2025 року.

Встановивши наведені обставини, суд приходить до наступного висновку.

Так, систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентовано приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно з п. 2 абз. 1 ст. 36 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема, забезпечення на території відповідних населених пунктів ведення персонально первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, забезпечення бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.

Повноваження міського голови визначені статтею 42 вказаного Закону, зокрема, ч. 4 ст. 42 Закону сільський, селищний, міський голова, серед іншого визначено, що міський голова:забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень ( ч. 5 ст. 42 цього ж Закону).

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-XII) визначено, що:

- мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, зокрема:забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення персонально-первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надання звітності щодо бронювання військовозобов`язаних у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. цього ж 26 Закону відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту та підприємств, установ і організацій покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

В свою чергу, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою КМ України від 30.12.2022 року № 1487.

Так, за змістом п.п. 2-4 вказаного Порядку визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, завданнями військового обліку є: утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави; своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

З огляду на п. 8 Порядку обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом.

У разі відсутності штатної одиниці служби персоналу обов`язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації.

Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.

За змістом п. 13 Порядку передбачено, що державні органи (крім СБУ, розвідувальних органів), органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у семиденний строк з дати видання наказу про призначення або звільнення (увільнення) керівників та інших осіб зазначених органів, підприємств, установ та організацій, відповідальних за організацію та ведення військового обліку, повідомляють відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (додаток 1).

Згідно з п.п. 11, 17 п. 24 даного Порядку з метою забезпечення персонально-первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють, між іншим:звіряння не рідше одного разу на рік облікових даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на персонально-первинному військовому обліку у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад: з обліковими даними, що містяться у списках персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 5) підприємств, установ та організацій, в яких вони працюють (навчаються), що перебувають на території адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської, селищної або міської ради;інформування щомісяця до 5 числа відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про державну реєстрацію утворення, припинення підприємств, установ та організацій, які розташовані на території адміністративно-територіальної одиниц (додаток 8).

Таким чином, законодавство покладає певні обов`язки на органи місцевого самоврядування, в особі їх керівників, в умовах особливого періоду, зокрема під час мобілізації та дії правового режиму воєнного стану, зокрема, щодо ведення персонально-первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад).

В той же час, суб`єктом даного адміністративного правопорушення, між іншим, є посадові особи.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що міський голова є головною посадовою особою територіальної громади та, як голова міської ради є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини справи та проаналізувавши наведені вище норми законодавства, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач обіймає посаду міського голови Новобузької міської ради Миколаївської області та у зв`язку із займаною посадою є відповідальною посадовою особою за організацію та роботу із ведення персонально-первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час особливого періоду.

З матеріалів справи встановлено, що виконання вимоги законодавства щодо ведення військового обліку забезпечено не було, у зв`язку із чим, відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення. Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не був обізнаний про дату, час та місце розгляду адміністративної справи за складеним протоколом, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме, відміткою позивача, зробленою у протоколі, якою підтверджується факт його завчасного повідомлення про дату розгляду адміністративної справи.

Суд також відхиляє й доводи позивача з приводу того, що ним було забезпечено зміни до штатної структури шляхом введення посади, відповідальної за військовий облік, оскільки такі дії не змінюють факту вчиненого правопорушення, яке полягає у тому, що відповідний військовий облік не проводився.

Не заслуговують й на увагу твердження позивача про те, що йому інкриміновано вчинення триваючого правопорушення з 24.02.2022 року, оскільки відповідні обґрунтування причин накладення стягнення на позивача спірна постанова не містить.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У цей же час відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зазначені категорії справ стосуються перевірки судом рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач не забезпечив виконання вимог законодавства не забезпечивши ведення військового обліку, у зв`язку із чим, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються листами Новобузької міської ради Миколаївської області від 03.04.2025 року та від 10.04.2025 року адресованими ІНФОРМАЦІЯ_8 , вимогами ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.04.2025 року направленими на адресу Новобузької міської ради Миколаївської області, розпорядженням міського голови від 03.06.2025 року № 194-ар, з якого вбачається, що лише після встановлення відповідного правопорушення та складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, була заповнена вакансія відповідного відповідального працівника з військового обліку.

Відповідні обставини підтверджують інкриміноване позивачу порушення вимог порушення вимог ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 8 Порядку організації та ведення військового обліку, призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджено Постановою КМ України від 30.12.2022 року № 1487.

Таким чином, в сукупності встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.126, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30.09.2025 року.

Суддя О.О. Томашевський