Справа № 300/6804/25
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"29" вересня 2025 р. справа № 300/6804/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши матеріали адміністративного позову Громадської організації «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» до Міністерства у справах ветеранів України про визнання договору від 06.12.2024 недійсним, визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2025 № 108, зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
Громадська організація «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» звернулася 24.09.2025 до суду з адміністративним позовом до Міністерства у справах ветеранів України, в якому просить суд: визнати недійсним договір про надання фінансової підтримки від 06.12.2024 в частині п.8.1, а саме: Цей договір набуває чинності з дати підписання Сторін і діє до 31 грудня 2024 року, Додаткову угоду № 1 від 20.12.2024 в частині п.3.3.17, а саме: Після реалізації Проєкту у тридцятиденний строк з дня закінчення (виконання) Проєкту, але не пізніше 27 грудня року, в якому отримана фінансова підтримка, надати Стороні-1 на затвердження фінансовий звіт про виконання договору; визнати протиправним та скасувати наказ від 31.01.2025 № 108 «Про повернення коштів в дохід державного бюджету»; зобов`язати відповідача виконати умови Договору про надання фінансової підтримки від 06 грудня 2024 року розділу 2.Витрати за договором. п.2.1. Договору від 06.12.2024 року.
З`ясовуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження в адміністративній справі та дотримання позивачем вимог до позовної заяви, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статі 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
В спірному випадку, позивачем не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в позивача та відповідача.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
За змістом частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За приписами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В спірному випадку, позов в частині вимог про визнання недійсним договору про надання фінансової підтримки від 06.12.2024 в частині п.8.1, а саме: Цей договір набуває чинності з дати підписання Сторін і діє до 31 грудня 2024 року, Додаткову угоду № 1 від 20.12.2024 в частині п.3.3.17, а саме: Після реалізації Проєкту у тридцятиденний строк з дня закінчення (виконання) Проєкту, але не пізніше 27 грудня року, в якому отримана фінансова підтримка, надати Стороні-1 на затвердження фінансовий звіт про виконання договору; визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2025 № 108 «Про повернення коштів в дохід державного бюджету», стосується договору про надання фінансової підтримки, укладеного 06.12.2024, Додаткової угоди № 1, укладеної 20.12.2024, та наказу № 108, прийнятого 31.01.2025.

Натомість позивач звернувся з цим позовом до суду лише 24.09.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України. При цьому, позивачем не подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Частиною третьою статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 01.01.2025 складає 3028,00 гривні.

Положенням підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В спірному випадку, позивач зазначив три позовні вимоги немайнового характеру, а тому сума судового збору, що підлягає сплаті позивачем за подання цього позову до суду становить 9084,00 грн. (3028,00*3=9084,00 грн.).

Одночасно в позовній заяві позивач просив суд звільнити Громадську організацію «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору до моменту винесення рішення, оскільки Громадська організацію «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» є неприбутковою організацією, а більшість членів організації є учасниками бойових дій.

Відповідно до частини першої та другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 8 вищевказаного Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставах, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Згідно з частинами другою та третьою статті 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм Закону суд дійшов висновку, що за наявності вищевказаної умови суд має право, а не обов`язок, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Водночас у пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини "Стебницький і Комфорт проти України від 03.02.2011р. Заява №10687/02 вказано: Суд також зазначає, що касаційна скарга підприємства-заявника на відмови судів нижчих інстанцій у задоволенні позову була повернута без розгляду внаслідок того, що підприємство-заявник не сплатило державне мито, яке вимагалося. У цьому зв`язку Суд повторює, що національні суди мають кращі можливості для тлумачення та застосовування норм матеріального та процесуального права (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі Ріжамадзе проти Грузії (Rizhamadze v. Georgia), заява №2745/03, п.21, від 31 липня 2007 року). Підприємство-заявник не скаржилося на те, що зазначене положення було нечітким і непередбачуваним, та не заявляло, що не мало коштів, аби сплатити державне мито, яке вимагалося, і, таким чином, було позбавлене можливості подати касаційну скаргу. Воно просто наполягало на своєму власному тлумаченні цього положення. Оскільки відповідні судові рішення не виявляють будь-якого явно свавільного мотивування (див., для порівняння, рішення у справі Донадзе проти Грузії (Donadze v. Georgia), заява №74644/01, п.32, від 7 березня 2006 року), Суд вважає, що скарга підприємства-заявника за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо несправедливості провадження про відшкодування шкоди є явно необґрунтованою та повинна бути відхилена згідно з підпунктом а пункту 3 та пунктом 4 статті 35 Конвенції.

Отже, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, зокрема необхідністю сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Так, що стосується судового збору за подання заяв, скарг, оскарження судових рішень, то цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору, необхідно вважати прийнятними, враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи. Крім цього, такі витрати діють стримуючим фактором для легковажних претензій. Проте судовий збір не повинен бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

В спірному випадку, суд звертає увагу на те, що для розгляду питання про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до моменту винесення рішення, необхідно володіти інформацією про фінансовий (майновий) стан позивача.

Проте Громадська організація «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» не надала суду разом з позовною заявою жодної інформації про загальний про фінансовий (майновий) стан позивача, відсутність рухомого чи нерухоме майна, цінних паперів, або наявність іншого майна, яке не може бути використано для сплати судового збору в цій справі без значного погіршення його фінансового становища.

З огляду на викладене, за відсутності вищевказаної інформації, в суду немає підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору. В разі отримання таких доказів та надання їх суду, позивач вправі також повторно подати відповідне клопотанням про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, згідно з вимогами частини першій статті 169, частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу строк для їх усунення у спосіб подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 241, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про звільнення Громадської організації «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» від сплати судового збору.

Позовну заяву Громадської організації «Інваліди, ветерани, учасники, волонтери АТО «Воїн України» до Міністерства у справах ветеранів України про визнання договору від 06.12.2024 недійсним, визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2025 № 108, зобов`язання до вчинення дій, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій:

- зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в позивача та відповідача;

- заяву про поновлення строку в частині вимог про визнання недійсним договору про надання фінансової підтримки від 06.12.2024 в частині п.8.1, а саме: Цей договір набуває чинності з дати підписання Сторін і діє до 31 грудня 2024 року, Додаткову угоду № 1 від 20.12.2024 в частині п.3.3.17, а саме: Після реалізації Проєкту у тридцятиденний строк з дня закінчення (виконання) Проєкту, але не пізніше 27 грудня року, в якому отримана фінансова підтримка, надати Стороні-1 на затвердження фінансовий звіт про виконання договору; визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2025 № 108 «Про повернення коштів в дохід державного бюджету», стосується договору про надання фінансової підтримки, укладеного 06.12.2024, та наказу № 108, прийнятого 31.01.2025, із зазначення причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та надати докази поважності причин пропуску такого строку;

- документ про сплату судового збору в розмірі 9084,00 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у зазначений строк позовна заява в частині вищевказаної вимоги буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.