Справа № 140/3336/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3336/25 пров. № А/857/21809/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року про закриття провадження (головуючий суддя: Дмитрук В.В., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 31.03.2025 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018 та нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 09.12.2016 по 28.02.2018 у сумі 477 грн 60 коп;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018, з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у сумі 54 968 грн 37 коп.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року провадження у справі № 140/3336/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрито.

Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що відповідно наданого розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, відповідно до якого належна сума індексація складає 55445,97 грн. Із вищезначеної суми позивачем фактично виплачено 477,60 грн. Таким чином розмір не виплаченої індексації грошового забезпечення становить 54968,37 грн (55445,97-477,60). Зазначена вище бездіяльність військової частини призвела до порушення державних гарантій, установлених законодавством для віськовослужбовців.

У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходи з того, що спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 140/3293/22, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

При цьому, різне формулювання позовних вимог у справах не змінює того факту, що ці вимоги виникли із одних тих же підстав та стосуються одного і того ж предмету позову, що зумовлює необхідність дослідження судом ідентичних обставини і норм права.

Так, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Тобто, це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.

Аналогічний правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 9901/433/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 у справі № 140/3293/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 у справі № 140/3293/22 не було оскаржено та набрало законної сили 23.03.2023.

На виконання цього рішення відповідач провів перерахунок індексації, що сторонами не заперечується.

Однак, позивач вважаючи, що відповідач провів перерахунок індексації всупереч вимогам законодавства, звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018 та нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 09.12.2016 по 28.02.2018 у сумі 477 грн 60 коп;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018, з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у сумі 54 968 грн 37 коп.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звертаючись з розглядуваним позовом, позивач покликався на те, що перерахунок індексації проведений без урахування вимоги абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

На думку суду апеляційної інстанції, у справі № 140/3336/25 виникли нові спірні правовідносини, які підлягають дослідженню в ході її розгляду, зокрема законність/протиправність не врахування відповідачем при нарахуванні індексації абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Тобто, позивачем заявлені інші підстави позову у справі № 140/3336/25, які підлягають правовій оцінці, на відміну від тих, які заявлені у справі № 140/3293/22.

Отже, проаналізувавши вказані справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не зважаючи на те, що у справі № 140/3336/25 та у справі № 140/3293/22 є однакові сторони та частково збігається предмет позову (матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення), однак у цих справах різні підстави позову (фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову).

Таким чином, незважаючи на заявлені у справі № 140/3293/22 позовні вимоги, правильність/протиправність нарахуванні індексакції з урахуванням абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, не була предметом оцінки суду у вказаній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 311, 320, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року про закриття провадження у справі № 140/3336/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
З. М. Матковська