Справа № 460/13003/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2025 року м. Рівне №460/13003/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування рішення про відмову у звільненні із військової служби, яке оформлене листом від 31.03.2025 №03/1802 та зобов`язання повторно розглянути рапорт щодо звільнення з військової служби за вх.№16330 від 29.03.2025 разом з доданими до нього документами та прийняти рішення про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проходження військової служби в нього виникли підстави для звільнення з військової служби у зв`язку з загибеллю його сина. У зв`язку з цим в березні 2025 року позивач подав командиру військової частини відповідний рапорт на звільнення. Стверджує, що надав до рапорту всі необхідні та підтверджуючі документи, а тому відмова у звільненні є безпідставною, протиправною і такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. За таких обставин, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду суддею та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначено, що згідно з результатами службового розслідування смерть військовослужбовця ОСОБА_2 (сина позивача) має природний характер, що не підпадає під вимоги пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». За таких обставин, вважає, що у позивача відсутні підстави для звільнення за вказаною нормою, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та долучені матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу, зокрема, у Військовій частині НОМЕР_1 .

29.03.2025 позивач подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Листом від 31.03.2025 №03/1802 повідомлено про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки за результатами службового розслідування встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 має природний характер.

Вважаючи протиправною відмову у звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, встановлені у частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1); під час дії воєнного стану (пункт 2).

Відповідно до пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу, за змістом абз.16 п.3 ч.12 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІV (надалі - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно із пунктом 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому, син позивача, ОСОБА_3 також проходив військову службу, зокрема у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою №217 від 20.02.2025 ОСОБА_3 в період з 19.02.2024 по 25.03.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п.Новогригорівка Гуляйполівської територіальної громади Пологівського району Запорізької області.

25.03.2024 під час виконання обов`язків військової служби в районі н.п.Новогригорівка Запорізької області ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 , лікарським свідоцтвом про смерть №1847 від 26.03.2024 та сповіщення сім`ї №40 від 27.03.2024.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної НОМЕР_4 регіональної військово-лікарської комісії №2920 від 29.08.2024 захворювання ОСОБА_2 «гостра коронарна смерть» - захворювання, як призвело до смерті та причини смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

У зв`язку з цим, 29.03.2025 ОСОБА_1 виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, листом від 31.03.2025 №03/1802 за результатами розгляду вказаного рапорту командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив позивачу про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки за результатами службового розслідування встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 має природний характер.

Водночас, при наданні правової оцінки даному рішенню суд звертає увагу, що

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), станом на 25.03.2024, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за №453/37789, с. Новогригорівка Гуляйпільської міської територіальної громади належала до територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції №332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 3 розділу І Інструкції № 332 передбачено, що ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Згідно з п.7 розділу І Інструкції №33 нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.

Пунктом 1 розділу IIІ Інструкції № 332 встановлено, що спеціальному розслідуванню підлягають:

нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком;

нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми;

групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;

випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;

випадки смерті військовослужбовців

Пунктом 7 розділу І Інструкції № 332 визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Як свідчать матеріали справи, за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_2 було проведено службове розслідування, за результатами якого складено наказ №225 від 03.04.2024.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що 14.06.2022 відповідно до бойового розпорядження оперативного угруповання військ (ОУВ) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2721т/окп від 13.06.2022 для посилення можливостей розвідки (ОУВ) «Дніпро» особовий склад (0/с) в/ НОМЕР_5 , зокрема відділення охорони в складі зведеного розвідувального загону (ЗР3) в/ч НОМЕР_2 включений до сил та засобів ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " . 3 16.11.2022 сили та засоби ЗР3 в/ч НОМЕР_2 включено до сил та засобів ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 3 15.01.2023 сили та засоби в/ч НОМЕР_2 включено до сил та засобів ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». З 20.03.2024 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » реорганізовано в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

25.03.2024 близько 00:00 год в місці розміщення особового складу відділення охорони розташованого в населеному пункту Новогригорівка Запорізького району Запорізької області було виявлено військовослужбовця ОСОБА_2 без ознак життя. Представниками медичного пункту в/ч НОМЕР_2 на місці події констатовано біологічну смерть військовослужбовця, слідів насильницької смерті не виявлено. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №1847 від 26.03.2024, виданого КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, причина смерті військовослужбовця ОСОБА_2 гостра коронарна смерть.

Опитуванням в межах службового розслідування безпосередніх та прямих командирів (начальників) військовослужбовця ОСОБА_2 , а також військовослужбовців відділення охорони в/ч НОМЕР_2 встановлено, що за час проходження військової служби до моменту смерті, загиблий скарг на здоров`я не мав, характеризувався з позитивної сторони, до дисциплінарної та адміністративної відповідальності за вчинення військових правопорушень не притягувався. Повідомлень щодо конфліктних ситуації пов`язаних з проходженням військової служби з іншими військовослужбовцями, а також наявних проблем в сім`ї та побуті від ОСОБА_2 не надходило. Вказано, що підстави вважати, що смерть військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства - не встановлені.

За результатами службового розслідування встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 має природний характер, а відповідно до пп.2,3 п.4 ст.24 Закону №2232-ХІІ він вважається таким, що на момент смерті виконував обов`язки військової служби.

Поряд з цим, суд враховує, що довідкою Військової частини НОМЕР_2 №217 від 20.02.2025 підтверджено, що ОСОБА_3 станом на 25.03.2024, тобто на момент смерті, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п.Новогригорівка Гуляйполівської територіальної громади Пологівського району Запорізької області.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної НОМЕР_4 регіональної військово-лікарської комісії №2920 від 29.08.2024 захворювання ОСОБА_2 «гостра коронарна смерть» - захворювання, як призвело до смерті та причини смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави вважати, що смерть ОСОБА_2 настала саме під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану та пов`язана з захистом Батьківщини.

З огляду на наведене, у позивача наявні підстави для звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із тим що його син загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу у звільненні з військової служби за результатами розгляду рапорту від 29.03.2025, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Згідно з принципом процесуальної економії слід застосовувати такий спосіб захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопустимим є штучне подвоєння судового процесу (висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

З огляду на наведене, належним, повним і ефективним способом захисту і відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах є зобовязання відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ як військовослужбовця, син якого загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі рапорту від 29.03.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 вересня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Суддя Д.П. Зозуля