Справа № 469/340/25
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.09.25 Справа № 469/340/25
2-а/469/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С. О.,

позивач ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача Тарасенко В. І. - не з`явилася,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач 31.03.2025 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з даним позовом, у якому просив скасувати Постанову №322 від 20.03.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10 березня 2025 року, інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим сержантом ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 (далі - позивач) було складено протокол №90 про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 10 березня 2025 року о 10.30 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено, що позивач на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При складанні протоколу інструктор ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилається на Закон України «Про оборону України» та Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. У зв`язку із цим, у протоколі №90 зазначено, що позивач всупереч наведеним нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.

З винесеним протоколом позивач не був згодний, адже повістку про прибуття до ТЦК та СП він не отримував та не знав про її існування. Надав пояснення та зауважив, що повістку не отримував, адресу місця реєстрації, яка збігається з місцем фактичного проживання не змінював, у період з 23.01.2025 по 31.01.2025 року перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Березанська центральна районна лікарня» Березанської селищної ради. До ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно для з`ясування інформації, щодо приїзду напередодні поліції за його адресою проживання. У першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 йому повідомили під час складання протоколу, що повістка надсилалася йому поштою, однак лист не було вручено, тому він повернувся назад, а також пояснили, що відповідно до повістки, 24 січня 2025 року позивач мав з`явитися по повістці, але у зв`язку із тим, що він не знав про повістку він не з`явився.

Позивач проживає за місцем своєї реєстрації з 14 жовтня 2008 року, офіційно працевлаштований у ДТЕК, охоронником. За місцем свого постійного проживання та місцем роботи повістки ніколи не отримував, має додаток Резерв+, відповідно до якого дані оновлені вчасно. З 19 березня 2025 по 09 травня 2025 року оформлена відстрочка на підставі п.12 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_5 , було винесено постанову №322 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 17000,00 грн.

На розгляді справи позивач не був, так як 10.03.2025 року, в ІНФОРМАЦІЯ_2 він надав письмові пояснення про те, що не отримував повістку та не знав про неї та документи, які підтверджують поважні причини неявки по повістці (виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Зі змістом вказаної постанови позивач ознайомився 28 березня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому на руки видали копію постанови. Строк на оскарження постанови 10 днів з моменту винесення такої постанови, тому останній день на подачу заяви - 31 березня 2025 року, отже позивачем строк на оскарження не пропущено.

З постановою № 322 по справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2025 року, позивач не згодний, у зв`язку із тим, що вона винесена із порушенням законодавства, прав і законних інтересів позивача, а також є необґрунтованою, не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача та порушення ним мобілізаційного законодавства.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною через відсутність складу адміністративного правопорушення, процедурні порушення при формуванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема при складанні протоколу, а також при вирішенні справи про адміністративне правопорушення і винесенні постанови.

Так, протокол, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова, на думку позивача, був складений з низкою порушень та невідповідності чинному законодавству, оскільки:

- у протоколі про адміністративне правопорушення №90 не має посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол, адже, особа яка склала протокол працює на посаді інструктора та має звання молодшого сержанта, тобто з протоколу не зрозуміло чи мав повноваження інструктор ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодший сержант ОСОБА_6 , на складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також, не було надано відповідачем копію наказу та усіх матеріалів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова;

- у протоколі не міститься інформація, коли було вручено позивачу повістку (дата, час), у який спосіб та ким було вручено, номер повістки, дата та час коли він мав з`явитися по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто відсутні будь- які докази вручення повістки позивачу, або його відмова від отримання повістки яка прийшла по пошті, також не має доказів обізнаності позивача з існуванням такої повістки, щоб доводило його ухилення від мобілізації. Позивача не було ознайомлено із матеріалами справи щодо надсилання йому на адресу, або вручення йому повістки, будь-яких доказів про отримання позивачем повістки, під час складання протоколу, не було надано, лише усно інспектор повідомив, що повістка направлялась по пошті і потім повернулась, із повісткою позивачу не дали ознайомитись, а отже неможливо з`ясувати чи взагалі надсилалась така повістка позивачу;

- в протоколі неправильно вказуються нормативно-правові акти, щодо порушення позивачем. Інспектором зазначені загальні норми, які регулюють особливий період, натомість не зазначено статті спеціального Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Тобто, із змісту протоколу неможливо з`ясувати, що саме порушив позивач і чи є подія адміністративного правопорушення.

У зв`язку із тим, що оскаржувана постанова повністю повторює ті самі підстави та обґрунтування притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що у протоколі, який не відповідає нормам законодавства щодо складання протоколу, та яким не доведено, що позивач скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, Позивач з вказаною постановою не погоджується, і просить скасувати.

Також зазначив, що оскаржувана постанова не містить чіткого викладу обставин, яке було нібито вчинено позивачем, оскільки у постанові вказано, що позивач на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість при розгляді матеріалів справи не було зазначено коли саме позивач повинен був з`явитися до ТЦК та СП, номер та дати повістки, коли вона була вручена. Отже, у постанові відсутні будь-які докази про вручення повістки позивачу, а також відсутні взагалі відомості про повістку.

Більш того, сама постанова не містить жодної згадки, чи було вручено позивачеві повістку про виклик на 24.01.2025 року, чи повернулась вона з відміткою про відмову в отриманні тощо.

У оскаржуваній постанові, як і в протоколі, зазначено, що позивач діючи всупереч наведеним вище нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, натомість відповідачем у постанові вказано нормативно-правові акти, які регулюють правовідносини щодо особливого стану та воєнного стану в Україні, та відсутнє роз`яснення (норма закону) яку саме порушив позивач, відповідно до спеціального Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто, постанова №322 від 20.03.2025 року ґрунтується на припущеннях, на відсутності обґрунтованості складення протоколу, щодо притягнення позивача до відповідальності, та відсутності доказів порушення позивачем норм мобілізаційного законодавства, а отже не містить підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, будь-яких повісток про виклик від Відповідача він не отримував.

Посилаючись на наведені обставини позивач, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з цим, просить задовольнити позов.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.18).

Відповідно до вимог ст.261 КАС України відповідачу було встановлено строк на подачу відзиву та пояснень на позовну заяву з дня отримання ухвали суду.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання 16 вересня 2025 року не з`явився, як і не з`являвся у попередні судові засідання, які відкладалися у зв`язку з його неявкою.

Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, а також будь-яких доказів на спростування позову.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, оцінивши їх, суд встановив наступні обставини та правовідносини сторін.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою №322 від 20.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено штраф в сумі 17000,00 грн., що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.14).

За текстом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 10 березня 2025 року о 10.30 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено, що ОСОБА_1 на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач оспорює правомірність вказаної постанови, оскільки оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та не відповідає вимогам закону, оскільки протокол, що був підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності був складений з низкою порушень та невідповідності чинному законодавству, оскільки:

- у протоколі про адміністративне правопорушення №90 не має посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол, адже, особа яка склала протокол працює на посаді інструктора та має звання молодшого сержанта, тобто з протоколу не зрозуміло чи мав повноваження інструктор ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодший сержант ОСОБА_6 , на складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також, не було надано відповідачем копію наказу та усіх матеріалів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова;

- у протоколі не міститься інформація, коли було вручено позивачу повістку (дата, час), у який спосіб та ким було вручено, номер повістки, дата та час коли він мав з`явитися по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто відсутні будь- які докази вручення повістки позивачу, або його відмова від отримання повістки яка прийшла по пошті, також не має доказів обізнаності позивача з існуванням такої повістки, щоб доводило його ухилення від мобілізації, будь-яких доказів про отримання позивачем повістки, під час складання протоколу, не було надано, лише усно інспектор повідомив, що повістка направлялась по пошті і потім повернулась, із повісткою позивачу не дали ознайомитись, а отже неможливо з`ясувати чи взагалі надсилалась така повістка позивачу;

- в протоколі неправильно вказуються нормативно-правові акти, щодо порушення позивачем. Інспектором зазначені загальні норми, які регулюють особливий період, натомість не зазначено статті спеціального Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За вимогами ч.2 ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Встановлений зазначеною нормою порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення є гарантією дотримання процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, обізнаності такої особи про складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту, можливості надання пояснень та клопотань, зауважень до протоколу.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма є бланкетною, серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наявної у матеріалах справи копії Протоколу про адміністративне правопорушення №15 від 10.03.2025 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з тим, що 10 березня 2025 року о 10.30 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено, що ОСОБА_1 на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.15).

За змістом пояснень позивача, доданих до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, позивач всі обставини, зазначені у вказаному правопорушенні, а також свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП заперечив, посилаючись на те, що проживає за місцем своєї реєстрації, з 23.01.2025 року був на лікарняному, повісток не отримував, до військомату прибув самостійно, дізнавшись від сусідів, що до нього приїжджала поліція (а.с.15 на зв.).

Будь-яких доказів, які б спростовували вказані доводи позивача та підтверджували обставини, викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення №15 від 10.03.2025 року та у Постанові №322 від 20.03.2025 року, яка була винесена на його підставі, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Висновок органу чи посадової особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, про винність особи у вчиненні такого правопорушення, повинен бути винесеним на підставі передбачених ст.251 КУпАП доказів.

Зазначених вимог особою, що прийняла оскаржувану постанову, не виконано, у постанові не викладено суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено, яку статтю (частину статті, пункт) Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" порушено позивачем, не встановлено дату і час порушення, відсутній достатній опис обставин, установлених під час розгляду справи, у тому числі щодо номеру та дати повістки, якою викликався позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 , дати її вручення позивачу та дати, на яку позивач повинен був зявитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до повістки.

При розгляді адміністративного позову відповідачем не надано доказів неявки позивача за врученою йому належним чином повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначені такою повісткою дату і час.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, який заперечує вказані обставини, відповідачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що протокол, на підставі якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не підписано посадовою особою, яка його склала всупереч вимогам ч.2 ст.256 КУпАП, відповідно до якої протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також судом встановлено, що як у протоколі №15 від 10 березня 2025 року, так і у оскаржуваній постанові №322 від 20 березня 2025 року, відсутні дані стосовно часу, коли саме, позивач повинен був з`явитися за викликом у строк та місце, зазначені в повістці/розпорядженні.

Таким чином, відповідачем не доведено факт неявки позивача за викликом у встановлені повісткою строки та місце.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом положень ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, а саме, те, що оскаржувана постанова складена на підставі Протоколу про адміністративне правопорушення, який не підписано посадовою особою, яка його склала всупереч вимогам статті 256 КУпАП, що як у протоколі №15 від 10 березня 2025 року, так і у оскаржуваній постанові №322 від 20 березня 2025 року, відсутні дані стосовно часу, коли саме, позивач повинен був з`явитися за викликом у строк та місце, зазначені в повістці/розпорядженні, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суд приходить до висновку про те, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги Конституції України та КУпАП та не встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1090,08 грн., сплачений при зверненні до суду у зв`язку із оскарженням постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати Постанову №322 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.03.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладення штрафу в сумі 17000,00 грн.

Відповідно до ст.139 КАС України стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 1090,08 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: