Справа № 460/11804/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/11804/24 пров. № А/857/24739/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надрабудінвест» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року, ухвалене суддею Гресько О.Р. у м. Рівне о 16:22, повний текст якого складений 15 квітня 2025 року, у справі №460/11804/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надрабудінвест» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Надрабудінвест" звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС в Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8595/17002328 від 11.06.2024.

В обґрунтуваня вимог зазначає, що при виплаті доходу на користь нерезидента Товариства ОСОБА_1 позивачем були виконанні всі умови для застосування пониженої ставки податку 5 % з дотриманням вимог Податкового кодексу України та Конвенції між Урядом України та Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відиовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги водяться до того, що ніякої іншої мети, як безумовне виконання рішення учасників товариства про розподіл прибутку і виплату девідентів, ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» не переслідувало. Основним видом діяльності LABROVA HOLDINGS LIMITED є володіння інвестиціями та фінансування, з чого, на переконання скаржника, слідує, що оподаткуванню підлягає різниця між доходами і витратами, однак сплачені дивіденти та повернуті позики не є витратами Компанії. Таким чином, не маючи інформації про фінансові результати діяльності Компанії, працівники ДПС та суд на підставі звіту про рух грошових коштів оцінюють базу оподаткування Компанії та безпідставно роблять висновки про незначну сплату податку та транзит отриманих доходів на користь третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень відповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ВАТ НАДРАБУДІНВЕСТ зареєстроване Державним реєстратором виконавчого комітету Дубенської міської ради 31.08.2007 р. за номером запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 000459, .

Згідно протоколу загальних зборів акціонерів від 06.09.2010 р. було змінене найменування юридичної особи на ПАТ НАДРАБУДІНВЕСТ з ВАТ НАДРАБУДІНВЕСТ.

ТОВ НАДРАБУДІНВЕСТ є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ НАДРАБУДІНВЕСТ.

Статутний капітал Товариства був утворений внаслідок придбання 575 акцій. На дату заснування статутний / власний капітал складав 575000,00грн.

Наведені обставини не заперечуються учасниками справи.

У період з травня 2012 р. по лютий 2017 р. Лаброва Холдингс Лімітед (реєстраційний номер НОМЕР_1 , адреса: вул. Бубуліна 1, Бубуліна Білдінг, 2-й поверх, офіс 24, 1060 Нікосія, Кіпр), володіла в статутному капіталі ТОВ НАДРАБУДІНВЕСТ часткою в розмірі 99,48 %. а з лютого 2017 р., часткою в розмірі 100,0 % статутного капіталу товариства.

У відповідності до прийнятих рішень, єдиним учасником Лаброва Холдингс Лімітед в грудні 2021 р. було збільшено статутний капітал ТОВ НАДРАБУДІНВЕСТ шляхом внесення додаткового вкладу грошовими коштами у безготівковій формі на суму 100000 (Сто тисяч) євро, що підтверджується банківською випискою по валютному рахунку від 23.12.2021.

Зміни стосовно збільшення розміру статутного капіталу були зареєстровані державним реєстратором 30.12.2021 номер запису 020001534.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області, керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.61.1 та п. 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.21 п. 78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі наказу №1078-п від 29.04.2024 у зв`язку з отриманням відповіді від ІКО Республіки Кіпр щодо LABROVA HOLDINGS LIMITED, неправомірним застосуванням пониженої ставки при оподаткуванні виплат дивідендів на підставі положень Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням (далі - Конвенція) проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ НАДРАБУДІНВЕСТ за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з питань дотримання чинного законодавства при виплаті доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента компанії ТОВ Лаброва Холдингс Лімітед (Республіка Кіпр), за результатами якої складено акт перевірки від 13.05.2024 №7213/ж5/17-00-23-17/35304748 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю НАДРАБУДІНВЕСТ з питань дотримання чинного законодавства при виплаті доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента компанії ТОВ Лаброва Холдингс Лімітед (Республіка Кіпр) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

Висновками акту перевірки від 13.05.2024 року №7213/ж5/17-00-23-17/35304748 встановлено порушення: п. 103.2, п. 103.3 ст. 103, пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, а саме заниження податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України за період 01.01.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 1 306 100 грн., в тому числі за 2017 рік 543 161 грн.; за 2018 рік 762 939 грн.

Не погодившись із вищезазначеними висновками акту перевірки від 13.05.2024 року №7213/ж5/17-00-23-17/35304748 ТОВ НАДРАБУДІНВЕСТ було подано заперечення на акт перевірки №7 від 30.05.2024 року (вхідний №21489/6/17-00 від 03.06.2024 року).

Відповіддю на заперечення висновки акту перевірки від 13.05.2024 року №7213/ ж5/17-00-23-17/35304748 залишено без змін.

На підставі вищезазначених висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №8595/17002328 від 11.06.2024, яким визначено суму грошових зобов`язань у розмірі 1 632 625,00 грн.

Не погодившись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішення №8595/17002328 від 11.06.2024 ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» подано скаргу до Державної податкової служби України (вх. №25925/6 від 02.07.2024 року) Державною податковою службою України за результатами розгляду скарги прийнято рішенням від 28.08.2024 року №26122/6/99-00-06-01-02-06, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення №8595/17002328 від 11.06.2024 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ», вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Рівненській області №8595/17002328 від 11.06.2024 протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасуваня.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 103 Податкового кодексу України визначено, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України (п.п.103.1). Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті (п.п.103.2). Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу (п.п.103.3). Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України (п.п.103.4).

Статтею 3 ПК України встановлено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 04 липня 2013 року Законом № 412-VII та набула чинності для України 07 серпня 2013 року.

Згідно зі статтею 1 Конвенції її дія поширюється на осіб, які є резидентами однієї чи обох Договірних Держав.

Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі.

Положеннями пункту 2 статті 10 Конвенції встановлено, що такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник дивідендів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

a) 5 % від загальної суми дивідендів, якщо фактичний власник володіє не менш ніж 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестував в придбання акцій чи інших прав компанії еквіваленті не менше 100000 євро;

b) 15 % від загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

Термін «дивіденди» у випадку використання в цій статті означає дохід від акцій або інших прав, які не є борговими вимогами, що дають право на участь у прибутку, а також дохід від інших корпоративних прав, який підлягає такому самому оподаткуванню, як дохід від акцій відповідно до законодавства тієї Держави, резидентом якої є компанія, що розподіляє прибуток (п.3 ст. 10 Конвенції)

Важливим є припис пункту 2 ст. 3 Конвенції, яким встановлено, що під час застосування цієї Конвенції Договірною Державою будь-який термін, не визначений у Конвенції, має, якщо з контексту не випливає інше, те значення, яке надається йому законодавством цієї Держави стосовно податків, на які поширюється дія цієї Конвенції.

В розумінні пп.134.1.3 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є: б) дивіденди, які сплачуються резидентом.

Підпунктами 141.4.2, 141.4.3. п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Прибутки нерезидентів, отримані у вигляді доходів від безпроцентних (дисконтних) облігацій чи казначейських зобов`язань, оподатковуються за ставкою, встановленоюпунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу, з урахуванням того, що:

базою оподаткування є прибуток, який розраховується як різниця між номінальною вартістю безпроцентних (дисконтних) цінних паперів, сплаченою або нарахованою їх емітентом, та ціною їх придбання на первинному чи вторинному фондовому ринку;

з метою здійснення податкового контролю придбання або продаж зазначених у цьому підпункті цінних паперів може здійснюватися від імені та за рахунок нерезидента виключно його постійним представництвом або резидентом, який працює від імені, за рахунок та за дорученням такого нерезидента;

зазначені резидент або постійне представництво нерезидента несуть відповідальність за повноту та своєчасність нарахування та внесення до бюджету податків, що справляються під час виплати нерезиденту доходів від володіння процентними або безпроцентними (дисконтними) цінними паперами. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, встановлює порядок надання резидентами або постійними представництвами нерезидента розрахунку податкових зобов`язань нерезидентів та звітів про справляння та внесення до відповідного бюджету податків, встановлених цим пунктом.

Резиденти, які працюють від імені, за рахунок та за дорученням нерезидента на ринку процентних або безпроцентних (дисконтних) облігацій чи казначейських зобов`язань, самостійно подають контролюючому органу за своїм місцезнаходженням розрахунок (звіт) про справляння та внесення до відповідного бюджету податків, встановлених цим пунктом.

Отже, доходи нерезидента у вигляді дивідендів підлягають оподаткуванню відповідно до вимог пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України, якщо інше не передбачено правилами міжнародного договору.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №804/4659/15 сформульовано висновок, що системний аналіз наведених законодавчих норм (приписів ст.ст.103, 134 ПК України) дає підстави для висновку про те, що платник податку має право застосувати звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати; якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою. При цьому «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися у вузькому, технічному сенсі. Його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування. Для визнання особи фактичним отримувачем доходу така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і, як вбачається з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна визначати його подальшу економічну долю. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Більшість сучасних міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування (далі Угода) базується на тексті Модельної конвенції ОЕСР та Типової конвенції ООН (далі Модельні (типові) конвенції). Тексти Модельної (типової) конвенцій, розроблені ООН та ОЕСР, використовуються державами, як основи для конкретних угод про уникнення подвійного оподаткування. Модельні (типові) конвенції наразі є загальновизнаним в світі джерелом права і спільним контекстом, в світлі якого застосовуються Угоди. Коментарі ОЕСР та ООН не суперечать один одному.

Угода не містить прямого посилання на Коментарі, однак, відповідно до пункту 3.2 статті 3 Угоди при застосуванні цієї Угоди Договірною Державою будь-який термін, не визначений в Угоді, буде мати те значення, яке надається йому законодавством цієї Держави, щодо податків, на які поширюється Угода, якщо з контексту не випливає інше.

Відповідно до статті 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів (Україна приєдналась до цієї Конвенції згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про приєднання до Конвенції» із застереженнями та заявою від 14 квітня 1989 року № 2077-XI), договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до їх звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору. Докладне визначення терміну бенефіціарний власник наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.

Так, відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.

Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави надається з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резидентства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).

В силу положень статті 32 Віденської конвенції, Коментарі до Модельної (типової) конвенцій застосовуються як додатковий засіб тлумачення міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування. Враховуючи викладене, аналіз норм Угоди та національного законодавства дає наступні умови застосування Міжнародних договорів. Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом та нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу. Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою було виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.

Матеріалами справи підтверджується, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, встановлено здійснення ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» виплат доходів нерезиденту у вигляді дивідендів на користь ТОВ «Лаброва Холдингс Лімітед» (Республіка Кіпр, Нікосія, 1075 Авлонос 1 Марія Хаус, НЕ263577) із джерелом їх походження з України. При виплаті ТОВ «Лаброва Холдингс Лімітед» (Республіка Кіпр) доходу у вигляді дивідендів ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» за період 2017-2018 рік застосувало зменшену ставку оподаткування у розмірі 5%.

Відповідно до звіту про рух грошових коштів LABROVA HOLDINGS LIMITED у 2017 році надходження коштів до Компанії становило 164 319 євро і складалося із наступних статей: - Dividends received / Отримані дивіденди: 164 319 євро; Витрати становили - 92 648 євро і складалися із наступних статей: - Net cash used in operating activities / Чисті грошові кошти, використані в операційній діяльності: -2 820 євро; - Dividends paid / Виплачені дивіденди: -84 247 євро; - Unrealised exchange (loss) / Нереалізовані курсові різниці (збиток): -385 євро; - Cash and cash equivalents at beginning of the year / Грошові кошти та їх еквіваленти на початок року: -4 344 євро; - Effect of exchange rate fluctuations on cash helt / Вплив коливань обмінного курсу на готівковий обіг: -852 євро. Cash and cash equivalents at end of the year / Грошові кошти та їх еквіваленти на кінець року складали 71 671 євро.

Виплати дивідендів LABROVA HOLDINGS LIMITED своєму засновнику становлять 98% від усіх витрат підприємства за 2017 рік. Сплата податку у Республіці Кіпр становить 1 849 євро, тобто ставка оподаткування в даному випадку становить 1,1% (1849/164319).

Відповідно до звіту про рух грошових коштів LABROVA HOLDINGS LIMITED у 2018 році надходження коштів до Компанії становило 763 514 євро і складалося із наступних статей: - Cash generated from / (used in) in operations / Грошові кошти, отримані (використані) від операційної діяльності: 203 493 євро; - Interest received / відсотків отримано: 194 751 євро; - Dividends received / дивідендів отримано: 366 819 євро; - Tax paid / Сплачено податок: -1 549 євро.

Отримання відсотків відбувалось за раніше виданою позикою для ПАТ «Тернопільський кар`єр», що підтверджується п.7 відповіді ІКО: «за період 01.01.2017- 30.09.2022 компанія не отримувала коштів в погашення кредиту та не надавала жодних позик українським компаніям. 23-12-2021 компанія здійснила внесок до статутного капіталу ТОВ «Надрабудінвест» у розмірі 100 000 євро. Позика Тернопільському кар`єру була надана 20.10.2011 та надавалася частинами протягом 2012-2014 років. Отримання дивідендів відбувалось від пов`язаної особи ТОВ «НАДРА БУДІНВЕСТ».

Витрати становили: 830 091 євро і складалися із наступних статей: - Loans granted / Позики повернуті: -454 805 євро; - Proceeds from borrowings / Надходження від запозичень: 132 871 євро; - Unrealised exchange (loss) / Нереалізовані курсові різниці (збиток): -25 554 євро; - Interest paid / виплачені відсотки: -63 692 євро; - Dividends paid / Виплачені дивіденди: -418 911 євро. Виплата відсотків та частини позики здійснювалась пов`язаній особі - Vesofrenia Corporation (Республіка Кіпр), що підтверджується Приміткою 18.3 фінансової звітності LABROVA HOLDINGS LIMITED, наданої у відповіді ІКО.

Виплата дивідендів відбувалась в адресу Pitlime Limited (Британські Вірджинські острови), як власнику 100% акцій LABROVA HOLDINGS LIMITED (пункт 2 відповіді ІКО)

Cash and cash equivalents at end of the year / Грошові кошти та їх еквіваленти на кінець року складали 5 094 євро. Сплата податку у Республіці Кіпр становить 1 549 євро, тобто ставка оподаткування складає 0,2% (1549 / 765 063).

Таким чином, весь отриманий дохід LABROVA HOLDINGS LIMITED у 2017- 2018 роках було передано пов`язаним особам: Vesofrenia Corporation (Республіка Кіпр) та Pitlime Limited (Британські Вірджинські острови).

Отже, відсутні підстави класифікувати здійснені платежі ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» в адресу LABROVA HOLDINGS LIMITED (Республіка Кіпр) у 2017, 2018 роках як дивіденди.

Натомість, фінансові операції свідчать про транзит отриманих LABROVA HOLDINGS LIMITED (Республіка Кіпр) дивідендів від ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» в адресу компанії Pitlime Limited (Британські Вірджинські острови), яка є фактичним отримувачем доходу.

Отже, всупереч Конвенції, при виплаті доходів у вигляді дивідендів на користь LABROVA HOLDINGS LIMITED (Республіка Кіпр), ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» було протиправно застосовано пільгову ставку оподаткування.

Інших висновків чи обґрунтувань на спростування доводів податкового органу про наявність у даному випадку ознак транзитного руху коштів до кінцевого бенефіціара не наведено.

Колегія суддів суду апеляціної інстанції зауважує, що жодним нормативно-правовим актом України та Конвенцією не передбачено такого критерію для встановлення наявності/відсутності транзитного руху коштів, як тривалість знаходження цих коштів на рахунках цих компаній. Має значення лише фактичний рух коштів.

Наведені обставини свідчать на користь висновку, що основною метою виплати дивідендів на користь LABROVA HOLDINGS LIMITED було виведення доходу з під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг, які надаються Конвенцією, адже при виплаті дивідендів на користь Pitlime Limited (Британські Вірджинські острови), було б застосовано ставку оподаткування в розмірі 15%.

Таким чином, суд першої інстанції правильно врахував висновки відповідача, викладеними у акті перевірки від 13.05.2024 №7213/ж5/17-00-23-17/35304748, про те, що в результаті неправомірного застосування ТОВ «НАДРАБУДІНВЕСТ» пільги по оподаткуванню при виплаті дивідендів на користь нерезидента LABROVA HOLDINGS LIMITED (Республіка Кіпр) встановлено заниження податку з доходів нерезидента із джерелом походження з України за період 01.01.2017 року по 31.12.2018 в сумі 1 306 100 грн, в тому числі за 2017 рік - 543 161 грн; за 2018 рік - 762 939 грн.

Як наслідок, судом апеляційної інстанції не встановлено ознак невідповідності спірного податкового повідомлення-рішення критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому правових підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційних скаргах аргументи учасників справи, оскільки судом першої інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Таким чином, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та є довільним тлумаченням норм закону.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надрабудінвест» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №460/11804/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 26.09.25