Справа № 607/16910/25
Суддя: Мостецька А. А.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 Справа №607/16910/25 Провадження №2-а/607/679/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мостецької А. А.

за участю секретаря с/з Ярош Н. В.

представника позивача Кулика П. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що відповідачем неправомірно винесено відносно нього як власника транспортних засобів під час здійснення однієї і тієї ж самої поїздки з інтервалом в 41 хвилину дві постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. Вказав, що Укртрансбезпека не врахувала, що транспортний засіб отримав дозвіл на перевезення вантажу загальною масою 48 тонн і помилково проводила розрахунки із застосуванням вагової норми 40 тонн. І тому при фактичній вазі 55,395 тонн та 53,955 тонн та передбаченій дозволом ваговій нормі 48,000 тонни відсутні жодні перевищення 30-ти відсоткової межі, при якій передбачено застосування штрафу 51 000 грн. У такому разі перевищення може становити лише 15,406% та 12,406%, тобто за шкалою від 10% до 20% і відповідно штраф міг бути у розмірі 17 000 грн, а не 51000 грн, як протиправно застосувала Укртрансбезпека. Тому штраф міг бути в розмірі 17000 грн, однак аж ніяк не у розмірі 51 000 грн, який фактично по двох постановах склав 102 000 грн; об?єктивні дані свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та фотоматеріалів з офіційного сайту Укртрансбезпеки підтверджують, що фактична маса автопоїзда під час перевезення не могла перевищувати 46,770 тонн. Зазначені у постановах показники 55,395 тонн та 53,955 тонн свідчать про штучне завищення вагових параметрів приблизно на 8,625 тонн та 6,185 тонн відповідно, що є фізично неможливим без наявності додаткового вантажу, який не перевозився. Це прямо вказує на фальсифікацію результатів зважування або використання технічно несправного, некаліброваного обладнання; при передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності ймовірних спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за моєї участі, щоб надати мені можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак вона обмежилася формальним виписуванням постанов, чим порушила моє право на захист; а також Укртрансбезпека не застосувала передбачений пунктом 6 Інструкції № 512 обов?язок уточнити у мене як - власника транспортних засобів необхідні відомості щодо наявності дозволу на участь у дорожньому русі чи інших доказів; розглядаючи два адміністративні правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП відповідач грубо порушив вимоги закону щодо об?єднання справ в одне провадження, а саме не застосував ст. 36 КУпАП, не об?єднав дві справи в одне провадження, не виніс стягнення по більш серйозному порушенню, а протиправно виніс дві окремі постанови чим порушив мої права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; оскаржувані постанови не містять власноручного підпису уповноваженої посадової особи, яка діє від відповідача, наявність якого вимагає ч. 9 ст. 283 КУпАП. При цьому жоден галузевий нормативний акт (ні спеціальна норма статті 283 КУпАП, ні загальні правила галузевого законодавства на засадах законності за визначенням ст.ст. 2, 7, 246 цього Кодексу) не допускає складання постанови про накладення адміністративного стягнення в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного (цифрового) підпису без наявності «живого» власноручного підпису посадової особи. Таким чином, за відсутності оскаржуваних постанов у паперовій формі з «живим» власноручним підписом уповноваженої посадової особи відповідача виключена юридична такої постанови у формі електронного документа, як акта настання відповідальності прийняття електронній формі наразі осо відповідає засадам законності за критеріями прийняття постанови у визначений законом спосіб за п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім того, зазначив, що у його власності, як громадянина, перебуває спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 26.440 д.н.3. НОМЕР_1 масою без навантаження 7100 кг та спеціалізований напівпричіп-платформа ВЕСТТ д.н.3. НОМЕР_2 , які перевозять вантажі. Ці транспортні засоби передані офіційно в оренду ТОВ «Україна 2020» (Код за ), де він є директором. На підставі договору оренди вказані транспортні засоби зареєстровано в сервісному центрі МВС за ТОВ «Україна 2020». У свідоцтвах про реєстрацію чітко вказано що транспортні засоби зареєстровано за ТОВ «Україна 2020». Підприємство отримало замовлення на перевезення двох навантажувачів: - навантажувача марки ПК6К-702, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1990 року випуску, з масою 14 270 кг; - навантажувача марки K-702-2М, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1991 року випуску, з масою 13 400 кг. При цьому, фактичної маса порожнього автопоїзда у складі сідлового тягача MAN TGX 26.440 та напівпричепа-платформи ВЕСТТ, яка складає 19 100 кг (тягач 7 100 кг та напівпричеп 12 000 кг). Загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 46,770 тонн (14 270+13 400+7 100+12 000). З огляду на те, що фактична маса автопоїзда разом із двома навантажувачами, становила понад 40 тонн та перевищувала нормативно допустиму вагу, було своєчасно отримано спеціальний дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Згідно з дозволом № 2025-13 НГ, виданим 17.07.2025 Управлінням безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, загальна допустима вага автопоїзда з вантажем визначена у 48 тонн, а навантаження на найбільш навантажену вісь - 11 тонн. Крім цього, у дозволі зазначено збільшені вагові та габаритні норми для автопоїзда, а саме: довжина транспортного засобу - 24,00 м, ширина - 3,50 м, висота - 4,49 м. Виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу не повинен перевищувати 4,00 м. Дозвіл діяв у період з 18.07.2025 по 28.07.2025 та охоплював визначений маршрут перевезення з дотриманням спеціальних умов, зокрема обмеження руху у денний час при температурі повітря понад 28°С. Саме на цьому транспортному складі у зв?язці здійснювалася перевезення двох навантажувачів і Укртрансбезпекою начебто зафіксовано перевищення вагових норм.

Відтак вважає, що Укртрансбезпекою під час винесення спірних постанов фактично було проігноровано наявність чинного спеціального дозволу Національної поліції на перевезення вантажу загальною масою до 48 тонн, виданого для цього конкретного перевезення. Замість застосування передбаченої дозволом вагової норми 48 тонн, при проведенні розрахунків використано занижену норму 40 тонн, що призвело до штучного збільшення відсотка перевищення загальної маси понад 30% та, як наслідок, до протиправного накладення штрафу у максимальному розмірі 51 000 грн за кожною постановою. Так зазначає, що при фактичній вазі 55,395 тонн та 53,955 тонн та передбаченій дозволом ваговій нормі 48,000 тонни відсутні жодні перевищення 30-ти відсоткової межі, при якій передбачено застосування штрафу 51 000 грн. У такому разі перевищення може становити лише 15,406% та 12,406%, тобто за шкалою від 10% до 20% і відповідно штраф міг бути у розмірі 17 000 грн, а не 51000 грн, як протиправно застосувала Укртрансбезпека.

Також вказав, що фізично неможливим є, щоб фактична вага автопоїзда в момент фіксації становила 55,395 тонн або 53,955 тонн, як зазначено у постановах, оскільки це вимагало б наявності додаткового вантажу масою близько 8,6 - 6,2 тонн, який не перевозився. Таким чином, наведені в постановах показники ваги є сфальсифікованими або отриманими з технічно несправного чи некаліброваного обладнання, що виключає можливість їх використання як належних і допустимих доказів у справі.

Крім того, зазначив, що відповідач в порушення ст.7 та ст.280 КУпАП та п. 6 Інструкції № 512 умисно обмежився лише формальним виписуванням постанов на нього як на власника транспортних засобів без використання можливості проведення розгляду справи за його участі, без уточнення необхідних відомостей та без надання мені можливості надати додаткові пояснення та докази тощо.

Також вказав, що розглядаючи два адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 132-1 КУпАП відповідач грубо порушив вимоги закону щодо об?єднання справ в одне провадження, а саме не застосував ст. 36 КУпАП, не об?єднав дві справи в одне провадження, не виніс стягнення по більш серйозному порушенню, а протиправно виніс дві окремі постанови чим порушив його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак просить суд скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, від 29.07.2025 серії АВ № 00007022, від 29.07.2025 серії АВ №00007023, винесені Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно нього за ч.2 ст. 132-1 КУПАП, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що з системного аналізу положень Порядку №1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано об?єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. Вказав, що посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей: про транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (пункти 2, 16 Порядку № 1174). Також зазначив, що закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової.

Крім того, зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім відповідним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Щодо дозволу на проїзд зафіксованого транспортного засобу погодженим маршрутом вказав, що даний дозвіл дає право на разовий проїзд з підвищеними габаритно-ваговими параметрами по заздалегідь визначеному маршруту, котрий вказується у вищезгаданому дозволі. Зокрема даний дозвіл встановлює максимальну дозволену вагу 48 тонн для транспортного засобу MAN TGX 26.440, ДНЗ НОМЕР_1 . Оскільки позивач рухався з вагою біля 60 тон вищезгаданий дозвіл не підлягає застосуванню. Разом з тим, правопорушення в даній справі було зафіксоване пунктами автоматичної фіксації WIM 21 та WIM 59 справність яких підтверджується наданими суду свідоцтвами. Позивач жодним чином не спростував верифіковані дані вимірювань засобами повіреними відповідно до чинного законодавства. Тому вважає посилання позивача, що що він рухався з вагою набагато меншою ніж 60 тон і про нібито фальсифікацію Укртрансбезпекою даних, безпідставними.

Також зазначив щодо даних свідоцтв про реєстрацію навантажувачів, котрі перевозилися позивачем, що відповідно до відкритих даних з мережі інтернет, вага кожного з таких навантажувачів близько 20 тон, що корелюється з отриманими Укртрансбезпекою вимірами. Отже твердження позивача про неврахування даного дозволу є такими що не відповідають дійсності.

Відтак, постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам відповідних нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Дії відповідачів під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, однак згідно з ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), а відтак, суд не бере до уваги дану відповідь на відзив, яка подана стороною позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав та обґрунтувань зазначених у ній.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подав.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 29.07.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павлюсюк М.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00007022, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.07.2025 о 5 год 36 хв, за адресою М-03, км 22+717, Київська обл. зафіксовано транспортний засіб «MAN TGX 26.440», днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 38,488% (15.395 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 28,100% (6.744 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3м до 1,4м, загальної довжини транспортного засобу на 11,637% (2.182 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18.75 м., загальної ширини транспортного засобу на 14,577% (0.379 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м., загальної висоти транспортного на 10,125% (0.405 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.

Крім того, 29.07.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00007023, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.07.2025 о 6 год 17 хв, за адресою М-01, км 49+495, Київська обл. зафіксовано транспортний засіб «MAN TGX 26.440», днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 34,888% (13.995 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 23,725% (5.694 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3м до 1,4м, загальної довжини транспортного засобу на 10,976% (2.058 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18.75 м., загальної ширини транспортного засобу на 11,462% (0.298 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м., загальної висоти транспортного на 9,550% (0.382 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.

Відповідно до тимчасового реєстраційного талона ХХР № 059614, транспортний засіб MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повна маса 23700 кг, маса без навантаження 7100 кг, зареєстрований за ТОВ «України 2020», керівником якого є ОСОБА_1 .

Згідно з тимчасовим реєстраційним талоном ХХР № 059615, транспортний засіб ВЕСТТ , реєстраційний номер НОМЕР_5 , повна маса 41500 кг, маса без навантаження 12000 кг, зареєстрований за ТОВ «України 2020», керівником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 18 липня 2025 року №1/8, автомобіль MAN TGX 26/440 BO3261EH з напівпричепом BECTT 97310 BO1734XF, використовувався автомобільним перевізником ТОВ «Україна 2020» (), для перевезення водієм ОСОБА_2 КВЕ 923226 з м. Калуш Івано-Франківської області до с. Короп Чернігівської області 2 фронтальних навантажувачів К702, маса брутто 28 т.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , власником навантажувача марки «ПК6К-702», реєстраційний номер НОМЕР_7 , рік випуску 1990, масою 14270 кг, є ТОВ «АГРО ЛУГ».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 , власником навантажувача марки «К-702-2М», реєстраційний номер НОМЕР_9 , рік випуску 1991, масою 13400 кг, є ТОВ «АГРО УСТЯ».

Згідно з дозволом № 2025-13 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим 17.07.2025 Управлінням безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, дозволено проїзд транспортного засобу МАN, В03261ЕН, із причепом: ВЕСТТ, BO1734XР, за маршрутом ПП "Шегині" М11 - об?їзна Судової Вишні М11 об?їзна Городка М11 - виїзд на M10 - M10 - виїзд на МО6 - М06 - виїзд на М09 - М09 - виїзд на Т14-27 - Т1417 - виїзд на М30 - М30 - виїзд на Н09 - Н09 - виїзд на Р84 - Р84 виїзд на Н10 - Н10 - Калуш - Н10 - виїзд на Р84 - Р84 - виїзд на Н09 - Н09 - виїзд на М30 - M30 - виїзд на Т14-17 - Т14-17 - виїзд- на Т18-06 Т18-06 - виїзд на М06 - М06 - об?їзна Бродів - М06 об?їзна Дубно М06 - об?їзна Рівне М06 - об?їзна Звягеля М06 - об?їзна Житомира М06 - об?їзна Коростишева - М06 - міська смуга Києва, рух містом: просп. Берестейський. Кільцева дорога, міська смуга Києва виїзд на Т10-27 - Т10-27 - міська смуга Києва, рух містом: Кільцева дорога, Одеська площа, вул. Академіка Заболотного, Столичне шосе, Наддріпрянське шосе, Дарницький міст, вул. Петра Радзіня, просп. Петра Григоренка, просп. М. Бажана, Харківська площа, міська смуга Києва виїзд на М0З - М03 - виїзд на Р03 Р03 - виїзд на М01 М01 - виїзд на M02 - М02 виїзд на Р82-Р82- Короп; Кількість рейсів: 1; Параметри транспортних засобів: Довжина, метрів: 24.00; Ширина, метрів: 3.50; Висота, метрів: 4.49; Загальна вага автопоїзда з вантажем, тонн: 48.00; Навантаження на найбільші навантажену вісь, тонн: 11.00; Виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу, метрів: 4.00. Строк дії вказаного дозволу: з 18.07.2025 по 28.07.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III, закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно норм ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів: зовнішній габарит - Максимальне значення параметра, метрів: Ширина: 2,6; сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху 3,75; Висота від поверхні дороги: 4; транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою, Національною поліцією 4,35; Довжина: вантажного автомобіля 12; автопоїзда 22; автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75; маршрутного транспортного засобу 18,75; Виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу: 2; б) фактичної маси: Тип транспортного засобу: Максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн місцевого значення, тонн: Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль 18 - 14 трьохвісний автомобіль; 25 (26)* - 21; чотирьохвісний автомобіль 32 - 24; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 - 24; Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 - 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 - 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 - 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 - 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 - 24; Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 - 24. Для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни; в) навантаження на вісь: Кількість осей Максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн місцевого значення, тонн: На одинарну вісь 11,5 - 7; На здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 - 7; від 1 до 1,3 метра 16 - 10; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 - 10,5; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 - 11,5; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 - 11,5; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 - 11,5; На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 - 13; понад 1,3 до 1,4 метра 24 - 14.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Тобто, дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За приписами частини 1 статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до приписів ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174, в редакції, чинній нас час здійснення адміністративного правопорушення).

Згідно з п. 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

У відповідності до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п. 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, (далі - Інструкція №512) під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна мітити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особо може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 4 Інструкції №512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує: наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках, відеозаписі (за наявності) символам, розпізнаним системою; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи; наявність у системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув із володіння особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; наявність та повноту інформації про особу, зазначену у статті 14-3 КУпАП, зафіксованого транспортного засобу; наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; наявність і відповідність дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Опрацювання матеріалів інформаційного файлу здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, а також оцінки інших матеріалів інформаційного файлу у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п. 5, 6 Інструкції № 512 зафіксовані в автоматичному режимі, на першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа:

1) за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, щодо відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та відповідальну особу або особу, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки;

2) у разі потреби додаткової перевірки фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, відсутності достовірної та/або повної інформації щодо зафіксованого транспортного засобу, особи, яка притягається до відповідальності, постанову не виносить, а матеріали адміністративної справи невідкладно передає з використанням засобів системи на другий етап (рівень) іншій уповноваженій посадовій особі із зазначенням підстав передання для продовження їх розгляду шляхом детального опрацювання та уточнення наявних матеріалів інформаційного файлу, іншої інформації стосовно транспортного засобу та особи, яка притягається до відповідальності, отриманої із системи, з подальшим прийняттям відповідного рішення;

3) невідкладно передає з використанням засобів системи в автоматизовному режимі таку інформацію до відповідної функціональної підсистеми єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України (далі - ФП ЄІС МВС). При цьому постанова не виноситься.

На другому етапі (рівні) уповноважена посадова особа опрацьовує не пізніше 2-х місяців з дня вчинення правопорушення, передані на розгляд з першого етапу (рівня) матеріали інформаційного файлу, аналізує їх та у разі потреби уточнює необхідні відомості для прийняття рішення у справі шляхом отримання інформації відповідно до законодавства та за результатами опрацювання:

1) у разі наявності у матеріалах інформаційного файлу відомостей про вчинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах інформаційного файлу даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням кваліфікованого електронного підпису;

2) за наявності хоча б однієї з обставин, визначених статтею 247 КУпАП, закриває провадження у справі без винесення постанови з унесенням відповідної інформації до системи та накладенням кваліфікованого електронного підпису;

3) у разі отримання відомостей про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами невідкладно передає в автоматизованому режимі таку інформацію до ФП ЄІС МВС з метою інформування відповідних органів (підрозділів) Національної поліції України для прийняття рішення згідно із законодавством. При цьому постанова не виноситься.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам Інструкції № 512.

За змістом ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складається до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16% щодо навантаження на осі.

Можлива максимальна дозволена похибка автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс-10%*Мфакт)/Ммакс)*100, (Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22. Правил дорожнього руху України, загальна маса транспортного засобу), а навантаження на строєні осі за формулою: (Мфакт-Ммакс-16%*Мфакт)/Ммакс)*100.

Відповідно до п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У контексті п. 22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №803/1540/16.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що положення статті 293КУпАП прямо не вказують, що суд при розгляді справи в порядку КАС наділений повноваженнями, визначеними статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, специфіка такого перегляду полягає в тому, що суд фактично і виконує повноваження органу (посадової особи), яка переглядає постанову у справі по адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень частини 2статті 124 Конституції України, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, суд вважає за необхідне зазначити, що суд який переглядає постанову у справі про адміністративне правопорушення не може мати менше повноважень, аніж вищестоящий орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Суд, який переглядає постанову в порядку КАС, з особливостями, визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення, не може мати менші повноваження аніж апеляційний суд загальної юрисдикції.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що суд наділений усією повнотою тих повноважень, які визначені статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі й правом скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Крім того, дане положення закріплено в ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

При цьому всупереч вказаним вимогам, а також Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512, уповноважена посадова особа під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи не з`ясувала про наявність і відповідність дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, не уточнила необхідні відомості для прийняття рішення у справі.

Окрім того, із змісту оскаржуваних постанов вбачається, що позивача притягнуто двічі до адміністративної відповідальності за порушення вагових параметрів під час перевезення вантажу одним і тим же транспортним засобом за одним і тим же маршрутом 29 липня 2025 року з часовим інтервалом у 41 хвилину.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, встановлені обставини справи в сукупності із зібраними доказами та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не дотримано вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи при її розгляді стосовно позивача, а тому має переконання про необхідність скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00007022 від 29 липня 2025 року та серії АВ № 00007023 від 29 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас, суд вважає, що не є уповноваженою особою чи органом на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а відтак справу слід надіслати на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією ID 3029-9641-6865-1764 від 15.08.2025 та квитанцією про сплату № 3547-7903-3089-7899 від 22.08.2025, виданими АТ «ТАСКОМБАНК». Відтак сума сплаченого судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. слід покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 22, 132-1, 251, 258, 289, 293 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00007022 від 29 липня 2025 року та серії АВ № 00007023 від 29 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративних стягнень у виді штрафу в розмірі 51 000,00 гривень скасувати.

Адміністративні справи про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 39816845, місцезнаходження: вул. Антоновича, буд. 51, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 29 вересня 2025 року.

Головуючий суддяА. А. Мостецька