Справа № 140/6600/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6600/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/8799/21 від 02.11.2021 у розмірі 257 684,28 грн та на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/490/22 від 28.03.2022 у розмірі 211 802,56 грн і залишилась неодержаною у зв`язку зі його смертю;

зобов`язання здійснити виплату невиплаченої пенсії, що підлягала сплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/8799/21 від 02.11.2021 у розмірі 257 684,28 грн та на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/490/22 від 28.03.2022 у розмірі 211 802,56 грн і залишилась неодержаною у зв`язку зі його смертю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-XII) та відповідачем на виконання рішень суду від 02.11.2021 у справі №140/8799/21 у розмірі 257 684, 28 грн та від 28.03.2022 у справі №140/490/22 у розмірі 211 802,56 грн здійснено перерахунок пенсії, проте заборговану пенсію у загальній сумі 469 486,84 грн виплачено не було. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявами про виплату донарахованої її чоловіку за життя пенсії, проте відповідач повідомив, що заборгованість існує з об`єктивних причин через відсутність достатнього бюджетного фінансування та не залежить від дій посадових осіб Головного управління.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ вона має право на одержання недоотриманої пенсії як дружина померлого пенсіонера, яка проживала з ним до дня смерті, та звернулася до відповідача із відповідною заявою протягом встановленого строку. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що на виконання рішень суду від 02.11.2021 у справі №140/8799/21 та від 28.03.2022 у справі №140/490/22 ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 257684,28 грн та 211802, 56 грн, всього на загальну суму 469 486,84 грн. Виплата нарахованих сум пенсіонеру ОСОБА_2 не проведена своєчасно через недостатнє фінансування з Державного бюджету України. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.11.1975 серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Не є спірною та обставина, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №140/8799/21, яке набрало законної сили 03.12.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» про розмір грошового забезпечення №33/23-991д від 02 липня 2021 року у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Також рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/490/22, яке набрало законної сили 17.06.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 02 липня року №33/23-991д.

На виконання вищезазначених рішень проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 257684,28 грн та 211802, 56 грн, всього на загальну суму 469 486,84 грн.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.05.2024 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату недоодержаної її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку із смертю невиплачених сум пенсії на виконання рішень суду у справі №140/8799/21 та №140/490/22.

Листом від 10.07.2024 №0300-0504-8/40163 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що виплата недоотриманих сум пенсії, що належали померлому, здійснюється відповідно до ст. 61 Закону України №2262-ХІІ у спеціально визначеному порядку, а у разі невчасного звернення членів сім`ї переходить у спадщину. Нараховані, але не виплачені суми підлягають погашенню виключно в межах бюджетних асигнувань, передбачених Державним бюджетом України на виконання судових рішень, у порядку черговості їх надходження до Пенсійного фонду. Заборгованість існує з об`єктивних причин через відсутність достатнього бюджетного фінансування та не залежить від дій посадових осіб Головного управління.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно із частинами першою-третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З наведеного слідує, що недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21).

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульовано висновок про те, що фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону №1058-ІV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання (зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №200/10136/20-а, від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а).

Аналогічний підхід до правозастосування знайшов відображення в постановах Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 22.11.2023 у справі №420/1966/19, від 15.12.2023 у справі №805/2628/18-а.

Згідно частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402; далі - Порядок № 3-1, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1).

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пунктів 9, 12 розділу ІІ Порядку №3-1 разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника). За документи про родинні відносини приймаються: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про народження; 3) свідоцтво про шлюб; 4) рішення суду.

При вирішенні спору суд враховує, що позивач у порядку частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ звернулася до відповідача із заявою про виплату сум пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, з дотриманням строку, визначеного частиною третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ (так ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як із заявою позивач звернулася в межах шестимісячного строку після смерті пенсіонера).

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до положень статті 61 Закону №2262-XII має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Розмір заборгованості у загальній сумі 469 486,84 грн (257684,28 грн та 211802, 56 грн) підтверджено розрахунками суми, що підлягає виплаті згідно рішень суду у справі №140/8799/21 та у справі №140/490/22 (а.с.21 зворот, 24).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у спосіб визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у виплаті позивачу неодержаної пенсії чоловіка ОСОБА_2 після його смерті в сумі 469 486,84 грн та зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоодержану пенсію чоловіка ОСОБА_2 після його смерті в сумі 469 486,84 грн, яка нарахована на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №140/8799/21 та від 28.03.2022 у справі №140/490/22.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в загальному розмірі 4694,87 грн, що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №4950-9925-4043-1576 від 16.06.2025.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області підлягає стягненню судовий збір у сумі 4694,87 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Представником позивача разом з позовною заявою, подано лише: копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8914/10 та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АА №1591045 від 10.06.2025 (а.с.6-7).

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Разом з тим, представником позивача до позовної заяви не додано жодних доказів про підтвердження витрат на професійну правову допомогу, а саме не надано: договору про надання правничої допомоги, укладеного з ОСОБА_3 , попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, документів, що свідчать про виконання послуг з надання правової допомоги (актів виконаних робіт) та документів про оплату та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, які він просить стягнути, оскільки останнім не надано жодних доказів фактичного понесення таких витрат.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоодержаної пенсії чоловіка ОСОБА_2 після його смерті в сумі 469 486,84 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану пенсію чоловіка ОСОБА_2 після його смерті в сумі 469 486,84 грн, яка нарахована на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі №140/8799/21 та від 28 березня 2022 року у справі №140/490/22.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4694,87 грн (чотири тисячі шістсот дев`яносто чотири грн 87 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя Т.М. Димарчук