Справа № 240/22572/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/22572/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В Житомирський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку ОСОБА_1 з 04.03.2022 по 11.03.2024 року розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 року №1928-IХ станом на 01.01.2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 року № 2710-IX станом на 01.01.2023 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 року № 3460-IX станом на 01.01.2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 04.03.2022 по 11.03.2024 року грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року та Законом України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з 04.03.2022 року по день фактичної виплати.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність її вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам даної норми Кодексу з таких підстав.

Суд враховує, що за нормами ч.1 ст.233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який набув чинності 19.07.2022 року, позивач мав звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, яка, в свою чергу, у справах про звільнення працівника встановлює місячний строк звернення до суду з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Звертаючись до суду 24.09.2025 року, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо перерахунку основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 11.03.2024 року.

У заяві про поновлення цього строку представник позивача зазначає, що невчасне звернення до суду пов`язане з проходженням позивачем військової служби, яка передбачає перебування за місцем знаходження підрозділу цілодобово, у більшості часу - за відсутності зв`язку і доступу до інтернету, а також відсутність доступу до правничої допомоги.

Також представник позивача вказує, що позивач проходить військову службу в бойовій військовій частині, яка залучена до участі в бойових діях на сході та півдні України й у період з 25.07.2024 року по теперішній час постійно бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, підтвердженням чому є довідка Військової частини НОМЕР_2 від 21.09.2025 року.

Надаючи оцінку посиланням представника позивача на вказані обставини, як на обґрунтування поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовлюють пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 березня 2020 року по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Представник позивача посилався на те, що позивач проходить військову службу у військовій частині, яка залучена до участі в бойових діях на сході та півдні України.

Водночас, наданою представником позивача довідкою підтверджується участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення визначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період із 25.07.2024 по теперішній час.

Разом із тим, позивачем не доведено наявності поважних причин, пов`язаних із веденням збройної агресії проти України, які б об`єктивно унеможливили своєчасне звернення до суду з даним позовом, зокрема, щодо періоду з 19.07.2022 по 11.03.2024 року; не надано доказів, що весь особовий склад Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі її юристи, був залучений до виконання завдань у зоні бойових дій настільки, що подання позову у визначений строк стало неможливим.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, без доведення конкретної неможливості звернення саме цим позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого правового режиму, не може безумовно визнаватися поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.

До суду не надано жодних доказів того, що позивач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на звернення до суду в частині вимог щодо перерахунку основних та додаткових видів грошового забезпечення, заявлених за період з 19.07.2022 по 11.03.2024 року, відтак, причини, вказані ним у заяві, не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частинами першою та другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав та документально підтверджених доводів для поновлення строку звернення з вимогами щодо перерахунку основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 11.03.2024 року.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Н.М. Майстренко