Справа № 380/16398/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 рокусправа № 380/16398/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням ухвали про повернення позовної заяви, просить:

визнати протиправним дії щодо відмови перерахувати розмір пенсії по інвалідності з 01.02.2025 р. з урахуванням страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 за період роботи на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.04.2021 року по 27.06.2022 року;

зобов`язати здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 01.02.2025 року, зарахувавши до його страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 період роботи з 01.04.2021 року по 27.06.2022 року на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплату перерахованої пенсії із врахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що органом Пенсійного фонду протиправно не зараховано йому до страхового і пільгового стажу період з 01.04.2021 по 27.06.2022 з підстав, що згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за вказаний період не підтверджено сплатою внесків, оскільки згідно записів трудової книжки у спірний період він працював гірником очисного забою підземним п`ятого розряду з повним робочим днем у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля». Зазначає, що оскільки обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а відтак відповідачем протиправно було відмовлено перерахувати розмір пенсії по інвалідності з урахуванням страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 за вищевказаний період, а тому звернувся з позовом до суду.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає в тому числі, що при призначенні пенсії період роботи позивача з 01.04.2021 по 27.06.2022 не зараховано до страхового та до пільгового (підземного) стажу за списком № 1, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5 ОСОБА_1 , за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта Великомостівська» ДП «Львіввугілля».

Через електронний суд, представник позивача подав відповідь на відзив, в якому надав свої обґрунтування аналогічні позовній заяві. Разом з тим зазначає, що ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» стверджує, що нарахування і сплата ЄСВ відбулась у повному розмірі, однак відповідальність у вигляді неможливості реалізації свого конституційного права на соціальний захист, та фактично позбавлення майна в розумінні Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод продовжує нести його довіритель. Позовну заяву підтримує, просить задовольнити.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року позовну заяву в частині позовних вимог повернуто позивачу.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 29.09.2023 року позивачу призначено пенсію, як особі з інвалідностю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання, відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (лист від 21.04.2025).

В матеріалах справи наявні трудові книжки від 08.08.2005 року та від 08.06.2019 року, з останньої якої видно, що позивач, серед іншого, працює гірником очисного забою підземним п`ятого розряду з повним робочим днем у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля», в тому числі, з 09.07.2019 року по 27.06.2022 року.

Також, вищезазначений період роботи позивача підтверджується довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.10.2023 №1-695-11, яка наявна в матеріалах справи.

Листом відповідача від 21.04.2025 року, на заяву ОСОБА_1 від 24.03.2025 року, останнього повідомлено в тому числі про те, що період роботи з 01.04.2021 по 27.06.2022 на ВП «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» не зараховано до страхового та до підземного стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та за даний період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державного пенсійне страхування.

Будь-яких інших підстав для відмови щодо підтвердження стажу роботи позивача у тексті вищезазначеного листа пенсійний орган не виклав.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, представник позивача звернулася до суду з даним позовом.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою у зарахуванні до страхового та пільгового (за Списком №1) стажу періоду роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» та відмови у перерахунку і виплаті призначеної пенсії по інвалідності.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання до 01.10.2017 обчислювались за нормами Закону №1788-XII.

З 01.10.2017 відповідно до Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІ групи 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІІ групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні за змістом норми містить стаття 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону №1788-ХІІ).

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Вказане свідчить про те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а та у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

З матеріалів справи убачається, що позивач в період з 09.07.2019 по 27.06.2022 виконувала підземні гірничі роботи в шахті за професією гірник очисного забою підземний дільниці з видобутку вугілля, як працівник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461, код КП 7111, підстава Класифікатор професій ДК 003:2010 на ВП Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», що підтверджується наданою до матеріалів справи копією довідки від 16.10.2023 року №1-695-11 про підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Підставою для незарахування вказаного періоду до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком №1 позивача відповідач вказав відсутність сплати страхових внесків відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Проте, беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком №1 за порушення, вчинене Державним підприємством «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Великомостівська», оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

При цьому, з листа ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» від 14.03.2025 №1-10/82 видно, що позивач за спірний період (з 01.04.2021 по 27.06.2022) був включений до звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та за вказаний період заборгованості по заробітній платі і нарахуванні та сплаті ЄСВ немає.

Судом встановлено, що трудова книжка наявна в матеріалах справи містить відомості щодо роботи позивача на вищезазначеній посаді, а також вищезазначеною довідкою підтверджено безпосередню зайнятість позивача на підприємстві.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.04.2021 по 27.06.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону № 1058-IV.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачу в зарахуванні до страхового та пільгового стажу за Списком №1 з урахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що відповідачем не було дотримано критерію, передбаченого п.1 ч.2 ст.2 КАС України, при відмови в зарахуванні до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком №1 спірного періоду роботи позивача, такі дії не можуть вважатись правомірними.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Щодо вимог які стосуються відмови відповідачем перерахувати позивачу розміру пенсії по інвалідності з 01.02.2025 з урахуванням страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 за період роботи на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.04.2021 по 27.06.2022 з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплату перерахованої пенсії із врахуванням раніше проведених виплат, як просить позивач, то суд зазначає таке.

Відповідач ще не ухвалював рішення щодо зарахування позивачу до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком №1 спірного періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Як наслідок слід констатувати, що згадані вимоги є передчасними і не підлягають задоволенню.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо здійснення перерахунку пенсії по інвалідності з 01.02.2025 року з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплати перерахованої пенсії із врахуванням раніше проведених виплат, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком № 1 за період роботи на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.04.2021 року по 27.06.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового та пільгового (підземного) стражу за Списком №1 період роботи з 01.04.2021 року по 27.06.2022 року на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо здійснення перерахунку пенсії по інвалідності з 01.02.2025 року з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплати перерахованої пенсії із врахуванням раніше проведених виплат, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович