Справа № 520/32034/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 р. Справа № 520/32034/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 (суддя: Мороко А.С., м. Харків) по справі № 520/32034/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ у Харківській області, відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що оформлена Листом №32255-34142/К-03/8-2000/24 від 12.11.2024 року, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач протиправно, після призначення пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV), не здійснив їй виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних розмірів призначеної пенсії на підставі пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, як лікарю державного закладу охорони здоров`я.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 у справі № 520/32034/24 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що оформлена листом №32255-34142/К-03/8-2000/24 від 12.11.2024 року, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 968 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 по справі № 520/32034/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV), оскільки страховий стаж позивача для визначення права на призначення грошової допомоги становить 18 років 01 місяць 23 днів, що є недостатнім для виплати такої суми коштів.

Зарахування ж періодів роботи останньої в Державному закладі «Дорожня клінічна лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця», відповідач відмовляється, оскільки вважає недоведеним факт відношення цієї установи до закладів державної та комунальної форм власності.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позивного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 11.05.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно із Законом №1058-IV.

Позивач 21.05.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо призначення пенсії за віком та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних розмірів призначеної пенсії на підставі пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, як лікарю державного закладу охорони здоров`я.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.07.2024 вих. №92 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки щодо належності підприємства до державної або комунальної форми власності.

Позивач 25.09.2024 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо вирішення питання про нарахування десяти пенсій.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.10.2024 за №92 позивачу було відмовлено в нарахуванні десяти місячних пенсій, оскільки відсутня повна інформація про відношення установи до державної або комунальної форми власності.

Позивач 25.10.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

До заяви позивачем було долучено копії довідок, які підтверджують, що підприємство «Українська залізниця» в незарахований період часу відносилося до державної форми власності.

Відповідач листом від 26.11.2024 запропонував позивачу надати довідку Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті щодо належності підприємства до державної або комунальної форм власності.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з позовом про захист порушеного права на отримання вищевказаної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного рішення, оскільки до суду не надано доказів того, що відповідач вчинив будь-які дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, архівних довідок, тощо, для перевірки відомостей, зазначених позивачем, при цьому у спірному рішенні застосував найменш сприятливий для позивача спосіб тлумачення приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, тощо, що є достатньою підставою для скасування спірного рішення.

З огляду на протиправність рішення відповідача та для ефективного захисту прав позивача, суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що оформлена листом №32255-34142/К-03/8-2000/24 від 12.11.2024 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до цього переліку робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що при зверненні ОСОБА_1 до відповідача із заявою від 21.05.2024 щодо призначенні пенсії за віком та призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV позивачем на підтвердження спеціального стажу надано довідку видану Харківською клінічною лікарнею на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» від 14.05.2024 №50 ОСОБА_1 була прийнята 04.01.2004 року на роботу Дорожню клінічну лікарню станції Харків на посаду завідувача, лікаря акушер-гінеколога центру здоров`я жінки (наказ №2-ос від 04.01.2004).

З 01.02.2023 переведена завідувачем центру, лікарем акушер-гінекологом лікувально-діагностичного підрозділу центру здоров`я жінки (наказ №31-ос від 01.02.2023), де і працює по теперішній час.

Зі змісту вказаної довідки також вбачається, що 02.09.2008 відбулась зміна назви - Дорожня клінічна лікарня ст. Харків на Державний заклад «Дорожня клінічна лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця»» (наказ Генерального директора Укрзалізниці №105-ц від 28.02.2008).

Згодом, Державний заклад «Дорожня клінічна лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця» реорганізовано шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та на його базі утворено структурний підрозділ «Харківська клінічна лікарня на залізничному транспорті №2» філії «Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Постанова Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015, протокол №1 від 26.11.2015, протокол №6).

На підставі наказу №48 від 22.03.2019 філії «Центр охорони здоров`я» (зі змінами згідно наказу ЦОЗ-ОЗ/54 від 29.03.2019), Харківську клінічну лікарню на залізничному транспорті №2» філії «Центр охорони здоров`я» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано на Харківську клінічну лікарню на залізничному транспорті №2» філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця».

З урахуванням відомостей, які містяться у вказаних довідках та копії трудової книжки, фактичний страховий стаж ОСОБА_1 становить повних 32 роки.

Водночас, пенсійним органом не визнано страховий стаж роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря у Державному закладі «Дорожня клінічна лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця» з 04.01.2004 по 01.09.2008 та з 25.06.2014 по травень 2024 року з огляду на те, що установа, в якій працювала позивач, не віднесена до закладів державної або комунальної форми власності, що і слугувало підставою для відмови у перерахунку пенсії та призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Слід зауважити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 №938) затверджено Статут акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі Товариство).

Відповідно до пункту 2 Статуту, Товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови (далі підприємства залізничного транспорту).

У додатку 1 до Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 №938) у переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» вказано Державний заклад Дорожня клінічна лікарня станції Харків СТГО «Південна залізниця» (нині - Харківській клінічній лікарні на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я»).

Таким чином, Харківська клінічна лікарня на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» є структурним підрозділом акціонерного товариства «Українська залізниця».

Слід зазначити, що форма власності акцій, емітентом яких є АТ «Укрзалізниця» та які засвідчують участь їх власника у статутному капіталі емітента, є державною (Постанова Верховного Суду у справі 09.10.2018 №826/11262/15).

Отже, позивачка працювала на посаді лікаря як працівник закладу охорони здоров`я у складі установи державної форми власності та виконувала трудові функції, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що періоди роботи позивача на посаді завідувача, лікаря акушер-гінеколога центру здоров`я жінки Дорожньої клінічної лікарні станції Харків та з 01.02.2023 завідувача центру, лікаря акушер-гінекологом лікувально-діагностичного підрозділу центру здоров`я жінки, підлягають зарахуванню до спеціального медичного стажу, який становить повних 32 роки, та відповідно надає право ОСОБА_1 отримати грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7 Перехідних положень Закону № 1058-ІV.

З огляду вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення № 32255-34142/К-03/8-2000/24 від 12.11.2024 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 по справі № 520/32034/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко