Справа № 160/1217/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2025 рокуСправа №160/1217/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 16 січня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , при призначенні пенсії періодів роботи: з 23.07.1986 по 11.02.1987 в Дніпропетровській філії українського науково-дослідного інституту розведення і , штучного осеменіння крупної рогатої худоби, з 01.01.1992 по 10.07.1995 у Біджанському радгоспі, що розташований у Ленінському районі Єврейської автономної області, Російська Федерація, та з 01.12.1995 по 20.07.1996 у Біджанських яслах-садку, що розташовані у Ленінському районі Єврейської автономної області, Російська Федерація;
-зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області:
-зарахувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи: з 23.07.1986 року по 11.02.1987 року в Дніпропетровській філії українського науково-дослідного інституту розведення і штучного осеменіння крупної рогатої худоби, з 01.01.1992 року по 10.07.1995 року у Біджанському радгоспі, що розташований у Ленінському районі Єврейської автономної області, Російська Федерація, та з 01.12.1995 року по 20.07.1996 року у Біджанських яслах-садку, що розташовані у Ленінському районі Єврейської автономної області, Російська Федерація;
-повторно розглянути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заяву від 06.11.2024 року про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом правової оцінки.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 06 листопада 2024 року вона звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач послалася на те, що вона досягла необхідного пенсійного віку та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії. Проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
20.01.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
03 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.09.1985, оскільки записи проведені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженної Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58. Також до страхового стажу не було зараховано періоди трудової діяльності на території російської федерації, оскільки на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії в Україні вже не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
15.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів Трудової книжки серії НОМЕР_2 позивача остання працювала на наступних посадах в спірні періоди:
-23 липня 1986 року наказом №79-к від 23.07.1986 позивач була прийнята в Дніпропетровську філію українського науково-дослідного інституту розведення і штучного осіменіння крупної рогатої худоби на посаду лаборанта в лабораторію годування сільськогосподарської ходоби (запис №3);
-наказом №17 від 11 лютого 1987 року позивач була звільнена у зв`язку з переїздом до Хабарівського краю, що підтверджуються записом №4 у трудовій книжці;
-21 березня 1988 року наказом №33 від 22.03.1988 позивач була прийнята у Біджанський радгосп в Ленінському районі Єврейської автономної області, російська федерація, СРСР на посаду вихователя в дитячий садок «Казка» (запис №7);
-10 грудня 1990 року наказом №1 від 04.01.1991 переведена музикальним робітником дитячого садка «Казка»;
-23 січня 1992 року наказом №6п від 23.01.1992 переведена музикальним робітником у дитячий садок «Колосок»;
-30 березня 1993 року наказом №64п від 30.03.1993 Біджанський радгосп перейменовано в КП «Біджанське»;
-10 липня 1995 року наказом №65к від 08.07.1995 звільнена за скороченням штату за ст. 33 п. І КЗпП РФ (запис №11);
-01 грудня 1995 року наказом Ленінського РОНО №285 від 24.11.1995 позивач була прийнята у Біджанські ясла-садок в Ленінському районі Єврейської автономної області, Російська Федерація, на час декретної відпустки основного працівника, який постійно працює (запис №12);
-20 липня 1996 року наказом №211 від 17 липня 1996 року позивач звільнена за власним бажанням, що підтверджується записом №13 у трудовій книжці.
Страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії складає 27 років 07 місяців 05 днів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо зарахування до страхового стажу роботи позивача на суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить не менше 31 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досяг 60-річного віку.
Страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії складає 27 років 07 місяців 05 днів.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідно до записів Трудової книжки серії НОМЕР_2 позивачка працювала на наступних посадах в період з 23.07.1986 до 11.02.1987:
-23 липня 1986 року наказом №79-к від 23.07.1986 позивач була прийнята в Дніпропетровську філію українського науково-дослідного інституту розведення і штучного осіменіння крупної рогатої худоби на посаду лаборанта в лабораторію годування сільськогосподарської ходоби (запис №3);
-наказом № 17 від 11 лютого 1987 року позивач була звільнена у зв`язку з переїздом до Хабарівського краю, що підтверджуються записом №4 у трудовій книжці.
В записі №4 трудової книжки дійсно зроблено виправлення в даті наказу про звільнення.
При цьому, доказів того, що записи про роботу позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачем суду не надано.
Суд виходить з того, що записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії. Водночас, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу через те, що дата наказу про звільнення виправлена без будь-яких застережень зі сторони роботодавця, за відсутності належних доказів, які підтверджують те, що особа у цей час не працювала або за неї не сплачувались страхові внески, є протиправним.
Відтак суд вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні (невизнанні) частини наявного у позивача страхового стажу, зокрема періодів роботи з 23.07.1986 до 11.02.1987, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу періодів роботи позивача в російській федерації з 01.01.1992 до 10.07.1995, з 01.12.1995 до 20.07.1996, оскільки з 19.06.2023 Україною припинено участь України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
На підставі наявної в матеріалах справи трудової книжки судом встановлено, що 21 березня 1988 року наказом №33 від 22.03.1988 позивач була прийнята у Біджанський радгосп в Ленінському районі, російська федерація, СРСР на посаду вихователя в дитячий садок «Казка» (запис №7).
10 грудня 1990 року наказом №1 від 04.01.1991 переведена музикальним робітником дитячого садка «Казка».
23 січня 1992 року наказом №6п від 23.01.1992 переведена музикальним робітником у дитячий садок «Колосок».
30 березня 1993 року наказом №64п від 30.03.1993 Біджанський радгосп перейменовано в КП «Біджанське».
10 липня 1995 року наказом №65к від 08.07.1995 звільнена за скороченням штату за ст. 33 п. І КЗпП РФ (запис №11).
01 грудня 1995 року наказом Ленінського РОНО №285 від 24.11.1995 позивач була прийнята у Біджанські ясла-садок в Ленінському районі Єврейської автономної області, російська федерація, на час декретної відпустки основного працівника, який постійно працює (запис №12).
Також слід звернути увагу на те, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про міжнародні договори України" 29.06.2004 №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Вказана вище правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №459/955/15-а, від 27.02.2018 у справі № 361/4899/17, від 12.06.2018 у справі №686/4998/15, а також в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-457а14.
Суд зазначає, що припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Крім того, у силу пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Отже, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.
Записи у трудовій книжці містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, а тому суд вважає за можливе вважати зазначені у трудовій книжці відомості належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.
Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки відповідач не довів правомірності прийнятого рішення а також відсутність у позивачки права на зарахування спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу, у цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
З огляду на вказане, відповідач повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06.11.2024, зарахувавши періоди роботи з 23.07.1986 до 11.02.1987, з 01.01.1992 до 10.07.1995 та з 01.12.1995 до 20.07.1996 до її страхового стажу.
Зважаючи на це, позов підлягає задоволенню.
Сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, ОСОБА_1 , періодів роботи: з 23.07.1986 до 11.02.1987, з 01.01.1992 до 10.07.1995 та з 01.12.1995 до 20.07.1996.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи: з 23.07.1986 до 11.02.1987 з 01.01.1992 до 10.07.1995 та з 01.12.1995 до 20.07.1996.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом правової оцінки.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон