Справа № 600/5198/24-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5198/24-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сіжук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

секретар судового засідання: Гавриленко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2024 №00000/16258/Ж10/24-13-07-04 та №00000/16259/Ж10/24-13-07-04.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час проведення фактичної перевірки працівникам податкового органу були надані первинні документи, які підтверджують походження матеріальних цінностей, що були в магазині, у зв`язку з чим вважає, що ним не було допущено порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (Закон № 265/95-ВР).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що фактичною перевіркою встановлено порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та пункту 85.2 статті ПК України. За результатами розгляду акту перевірки від 27.09.2024 №13071/19/00/0704/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Чернівецькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.10.2024 №00000/16258/Ж10/24-13-07-04 та №00000/16259/Ж10/24-13-07-04, якими до позивача застосовано фінансові санкції на суму 796339,00 грн та 2040,00 грн відповідно.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність із 24.05.2022, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 000151617.

Серед видів діяльності позивача визначено наступні КВЕД: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі наказу від 18.09.2024 №2013-п «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 18.09.2024 №3532/07-04, від 18.09.2024 №3533/07-04, від 18.09.2024 №3534/07-04 проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: вулиця Текстильна, 28 Ч, місто Тернопіль, де здійснює господарську діяльність позивач, за результатами якої складено акт фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв від 27.09.2024 №13071/19/00/0704/ (акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення, пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та пункту 85.2 статті 85 ПК України. Зокрема, перевіркою встановлено, що у магазині не ведеться в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки не надано первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на період проведення перевірки знаходяться у місці продажу на загальну вартість 796339,00 грн, а також платником податків не надано контролюючому органу документи в повному обсязі.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.10.2024 №00000/16321/Ж10/24-13-07-04, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 2040,00 грн та від 23.10.2024 №00000/16319/Ж10/24-13-07-04, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 796339,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду відповідачем доведено законність проведення перевірки, обґрунтованість висновків перевірки, а також правомірність рішень, прийнятих за висновками такої перевірки.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до приписів пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП визначає Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2021 №496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (Порядок №496).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Отже документами, що є підставою для внесення записів до товарних запасів є накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи тощо.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV (далі Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Первинними документами згідно з Порядком № 496 є опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Встановлено, що позивач, надав контролюючому органу договір комісії від 02.09.2024 № ДА-02-09-24-ТЄ та акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, 04.09.2024 та від 18.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 № ДА-02-09-24-ТЄ, та Форму ведення обліку товарних запасів.

Пунктом 1.2. договору комісії передбачено, що конкретні умови щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, наведено у актах приймання-передачі товарів, які є обов`язковим додатком до договору комісії.

Згідно з пунктом 4.1. договору комісії передання товарів комітентом комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснюється за актом приймання передачі товарів на таких умовах: місце передання; порядок транспортування продукції, що передається комісіонерові для продажу відповідно до умов цього договору, до місця передання визначається комітентом.

Актами приймання-передачі товарів від 02.09.2024, 04.09.2024 та 18.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 № ДА-02-09-24-ТЄ зафіксовано асортимент товару, кількість, ціну та інші необхідні реквізити, які необхідні згідно Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців.

Отримання товару за кожним актом приймання-передачі товарів відображено позивачем у формі ведення обліку товарних запасів.

В акті перевірки зафіксовано та відповідачем не заперечується, що такі документи надано контролюючому органу на початок перевірки. Крім того, вказані документи долучалися ним до заперечень Акт перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента .

Відмінною рисою договору комісії є те, що комісіонер дії від свого імені. Істотними умовами договору комісії є умови про майно, яке комісіонер зобов`язується продати або купити, його ціну (частина третя статті 1012 ЦК України).

Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (частина перша статті 1018 ЦК України).

Отже, договір комісії належить до посередницьких договорів на надання послуг, і право власності на це майно належить комітенту внаслідок чого товар від комітента до комісіонера передається під реалізацію по акту.

Крім цього, згідно з приписами статті 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. ЦК України не передбачає необхідності складання інших документів, ніж звіт комісіонера.

Встановлено, що усі договори комісії позивачем були укладені і виконані відповідно до норм ЦК України, а відтак, застосування його положень є законним і обґрунтованим.

Таким чином, у позивача відсутній обов`язок із надання квитанції, товарних ярликів та цінників.

Тому, є безпідставним неврахування інспекторами акта приймання-передачі до договору комісії, який є належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження ведення обліку товарних запасів відповідно до вимог чинного законодавства та походження товарних запасів.

Згідно Інструкції про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, а саме Додатку №2 до даної Інструкції, затверджено примірну форму квитанції (другий примірник комітентська картка).

За змістом квитанції, її суб`єктами є фізична особа (запис «від фізичної особи») та юридична особа (запис «від юридичної особи»). Тобто, вказані Інструкція та Правила не поширюються на позивача.

Позивача наголошував, що на час початку перевірки (18.09.2024) та на день її закінчення (27.09.2024) ФОП ОСОБА_1 не міг надати такий звіт з огляду на наступне.

Пунктом 2.1 договору комісії № ДА-02-09-24-ТЄ від 02.09.2024 зазначено, що комісіонер зобов`язаний раз на місяць, до 10 числа місяця, наступного за звітним періодом, надавати комітентові Звіт комісіонера за Договором.

Перевірка розпочалася 18.09.2024. Договір комісії укладено 02.09.2024. Товари за актом приймання-передачі передавалися 02.04.2024, 04.09.2024 та 18.09.2024.

Відтак, позивач міг надати докази передання комісіонеру комісійної плати.

Посилання відповідача на те, що в договорі комісії не конкретозовано асортименту товару, хибні.

Так, у п. 1.2 Договору комісії №ДА-02-09-24-ТЄ визначено, що конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, а також інші умови та вказівки комітента наведено у Актах приймання-передачі товарів до цього договору.

Договір комісії 02.09.2024 № ДА-02-09-24-ТЄ та акти приймання передачі товарів від 02.09.2024, 04.09.2024, 18.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 № ДА-02-09-24-ТЄ містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (постачальник (Комітент) фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , отримувач (Комісіонер) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , дату проведення операції 02.09.2024, 04.09.2024 та 18.09.2024 передання товарів, зазначених в актах, на комісію), найменування, кількість та вартість товару, найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару чітко зазначені в акті.

Відповідно до договору комісії від 02.09.2024 №ДА-02-09-24-ТЄ укладеного між ФОП ОСОБА_1 (комітент) та ФОП ОСОБА_2 (комісіонер), його предметом є зобов`язання комісіонера за дорученням комітента, від свого імені заплату (винагороду) укладати за рахунок комітента договори щодо продажу товарів, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору комісії передбачено, що конкретні умови щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, наведено у актах приймання передачі товарів.

Згідно з пунктом 4.1. договору комісії передання товарів комітентом комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснюється за актом приймання передачі товарів на таких умовах: місце передання; порядок транспортування продукції, що передається комісіонерові для продажу відповідно до умов цього договору, до місця передання визначається комітентом.

Згідно до Акту приймання-передачі товарів від 02.09.2024 позивачу передано 801 одиницю товару на суму 803735 грн, 04.09.2024 91 одиницю на суму 94071 грн та 18.09.2024 78 одиниць на суму 88110 грн.

Отримання товару за актом приймання-передачі товарів відображено позивачем у формі ведення обліку товарних запасів.

Варто зауважити, що під час перевірки не встановлено який саме товар перебував в магазині, адже не проведено опису товару та не адресовано позивачу вимогу про проведення інвентаризації.

При цьому, контролюючий орган визначив на власний розсуд взявши до уваги три акти приймання -передачі і віднявши нібито ті товари, які реалізовані згідно СОД РРО.

До того ж відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто встановлення. який саме товар перебував в місці продажу є основою для визначення штрафної санкції.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України №996-ХІV та Положення №88, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України №265/95-ВР.

Даний висновок також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 серпня 2018 року у справі №825/10/17, від 30 січня 2018 року у справі №810/1148/17, від 07 серпня 2018 року у справі №825/10/17, від 24 квітня 2020 року у справі № 803/1676/16, від 11 червня 2020 року у справі №815/1322/16, від №140/470/19 від 11 лютого 2021 року.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно із пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту, в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Матеріалами справи підтверджено, що під час перевірки позивачем було надано контролюючому органу договір комісії № ДА-02-09-24-БО від 02.09.2024 та Акт приймання-передачі до даного договору від 02.09.2024, однак як зафіксовано в акті перевірки від 13.09.2024 податковим органом такі документи не враховані, так як договір має ознак комісійної торгівлі в магазині «Ябко», оскільки не дотримано вимог Наказу Міністерства зовнішніх економічних зав`язків і торгівлі України № 343 від 08.07.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.1997 № 324/2128 «Про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійснені комісійної торгівлі непродовольчими товарами» та Наказу Міністерства зовнішніх економічних зав`язків України від 13.03.1995 № 37, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.03.1995 № 79/615 «Про затвердження Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами»,

При цьому, не взяття до уваги контролюючим органом первинних документів наданих платником в ході проведення перевірки, з підстав їх невідповідності, не свідчить про їх не надання.

Враховуючи, що позивачем забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, які у встановлений контролюючим органом строк було надано перевіряючим під час проведення фактичної перевірки, у податкового органу були відсутні законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за статтею 121 ПК України.

Більш того, ГУ ДПС у Чернівецькій області застосувало до позивача штраф у розмірі, який передбачено за повторне вчинення такого ж порушення протягом року, проте контролюючий орган не зазначив, яким рішенням до позивача вже було застосовано штраф згідно з статтею 121 ПК України протягом року (не подано належних та допустимих доказів), що свідчить про незаконність застосування до позивача штрафу у розмірі 2040 грн.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки про порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та пункту 85.2 статті 85 ПК України, та, як наслідок, про протиправність оскаржуваних рішень відповідача, прийнятих за такими висновками.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

За результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 15947,7 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 00000/16258/Ж10/24-13-07-04 та № 00000/16259/Ж10/24-13-07-04 від 23.10.2024.

Стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15947,7 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 вересня 2025 року

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.