Справа № 160/13656/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 12 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 ОСОБА_1 , період навчання в середньому професійно-технічному училищі №23 м. Дніпродзержинська з 01.09.1985 року по 27.07.1988 року, строкову військову службу з 09.12.1988 року по 20.12.1990 року та періоди роботи з 21.07.1988 року по 25.11.1988 року та з 13.03.1991 року по 27.08.1992 року на Дніпродзержинському виробничому об`єднанні «Азот», з 24.12.1992 року по 15.09.1993 року та з 09.02.1994 року по 07.04.1997 року на Дніпродзержинському авторемонтному заводі, з 10.04.1997 року по 14.05.2001 року в Акціонерному товариств «Дзержинець», з 18.01.2002 року по 07.05.2003 року в Дочірньому теплообмінному підприємстві «Баглійське» комунального підприємства «Дніпродзержинськтеплоцентраль», з 12.02.2004 року по 13.03.2007 року у Відкритому акціонерному товаристві «Баглійкокс», з 27.03.2009 року по 25.08.2011 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Акім», а також призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 11 березня 2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пільгової пенсії за Cписком №2. Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. Не погодившись із відмовою відповідача в зарахуванні спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
13.05.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
22 травня 2025 року від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не зараховано: період роботи з 21.07.1988 до 25.11.1988 згідно з пільговою довідкою №018.1-15 від 22.01.2025, оскільки зазначена посада «газоелектрозварник» не передбачена постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956; період роботи з 12.02.2004 до 13.03.2007 згідно з довідкою №69/28 від 04.02.2025, оскільки довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме довідка підписана директором з персоналу та соціальних питань, довіреність про право підписання не надано, а також до наказу про результати атестації робочих місць №523 від 01.09.1999 надано перелік посад, яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах, в якому відсутня посада «електрозварник ручного зварювання». Періоди роботи з 13.03.1991 до 31.12.1991, з 01.01.1992 до 27.08.1992, з 27.03.2009 до 25.08.2011 враховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Щодо інших періодів роботи позивачем не надано жодних документів, які би підтверджували право особи на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З цих підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
27 травня 2025 року від позивача надійшла відповідь на позовну заяву, в якому він заперечує викладені відповідачем у відзиві обставини, та зазначає, що позивачем були надані документи, які належним чином підтверджують право на зарахування спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу. З цих підстав позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
11 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Відповідно до форми РС-ПРАВО, позивачу не було зараховано до пільгового стажу наступні періоди: з 01.09.1985 до 20.07.1988; з 21.07.1988 до 25.11.1988; з 09.12.1988 до 20.12.1990, з 24.12.1992 до 15.09.1993; з 09.02.1994 до 07.04.1997; з 10.04.1997 до 14.05.2001; з 18.01.2002 до 07.05.2003; з 12.02.2004 до 13.03.2007.
З наданої відповідачем до відзиву форми РС-право вбачається, що до пільгового стажу позивача зараховано період з 13.03.1991 до 27.08.1992, з 27.03.2009 до 25.08.2011.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2 суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.
На підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Аналізуючи вказані положення суд приходить до висновку, що підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення певного віку (1), наявність загального і пільгового (спеціального) стажу роботи (2), наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку (3), зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня (4), а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці (5).
Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Пунктами 4, 4.1 Порядку №383 визначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Статею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та п.3 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання в середньому професійно-технічному училищі з 01.09.1985 до 20.07.1988.
Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відповідно до довідки від 03.03.2025 №70, ОСОБА_1 проходив навчання в середньому професійно-технічному училищі №23 м.Дніпродзержинська з 01.09.1985 до 27.07.1988 за спеціальністю «Електрогазозварник».
При цьому, з трудової книжки вбачається, що з 21.07.1988 позивач почав працювати на посаді, віднесеній до Списку №2.
Відтак, суд вважає, що період навчання з 01.09.1985 до 20.07.1988 має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 2.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби з 09.12.1988 до 20.12.1990.
Згідно з статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 3 статті 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада.
Статтею 119 КЗпП (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та «Про альтернативну (невійськову) службу», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за громадянами, які проходять підготовку з військово-технічних спеціальностей з відривом від виробництва у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та у відповідних професійно-технічних навчальних закладах, на весь час підготовки, включаючи час проїзду до місця підготовки та у зворотному напрямку, зберігаються місце роботи, займана посада і середній заробіток.
Згідно з відомостями, зазначеними у військовому квитку серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 09.12.1988 до 20.12.1990.
Відповідно до трудової книжки, позивач був звільнений 25.11.1988 за власним бажанням у зв`язку з призовом до ЗСУ за п. 3 ст. 36 КЗпП (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Оскільки позивач був звільнений та не працював у період проходження строкової військової служби, а на момент призову працював за професією, що дає право на пільгову пенсію, суд вважає, що період строкової військової служби з 09.12.1988 до 20.12.1990 має бути зарахований до пільгового стажу за ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду трудової діяльності з 21.07.1988 до 25.11.1988 та з 12.02.2004 до 13.03.2007.
Відповідно до наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача, останній в період з 21.07.1988 до 25.11.1988 працював в ремонтно-механічному цеху №2 газоелектрозварником дільниці централізованих ремонтів основного техногологічного обладнання виробництва ізоціанітів по 4 розряду Дніпродзержинського виробничого об`єднання «Азот», що передбачено Списком №2, розділ ХХХII, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, що також підтверджується пільговою довідкою №018 1-15 від 22.01.2025.
Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що посада «газоелектрозварник» не передбачена постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, оскільки розділ ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 постанови №3173 містив посаду газозварювальників та їх підручних, електрозварників та їх підручних.
Також, посада «електрозварника» містилася у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.
Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника є загальною та об`єднує назви професій, пов`язаних із зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напіватоматичних і автоматичних машинах.
Крім того, роботодавцем, який оформлював уточнюючу довідку, вже надана оцінку характеру виконуваної позивачем роботи та можливість віднесення посади до Списку №2.
Також, згідно з довідкою про пітвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 у період з 12.02.2004 до 13.03.2007 працював на посаді електрозварника ручного зварювання.
Враховуючи, що позивач має відповідні записи в уточнюючих довідках та трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його пільгового стажу, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави їх не зараховувати до пільгового стажу позивача.
Отже, період роботи з 21.07.1988 до 25.11.1988 та з 12.02.2004 до 13.03.2007 має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду трудової діяльності з 13.03.1991 до 27.08.1992 та з 27.03.2009 до 25.08.2011.
З наданої відповідачем до відзиву довідки форми РС-право вбачається, що зазначені періоди роботи вже зараховано до пільгового стажу позивача.
Відтак, суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 24.12.1992 до 15.09.1993; з 09.02.1994 до 07.04.1997; з 10.04.1997 до 14.05.2001 та з 18.01.2002 до 07.05.2003, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки матеріали справи не містять довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Так, суд вкотре звертає увагу, що підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, окрім досягнення особою певного віку, наявності в неї загального стажу роботи та включення професій (посад) до відповідного Списку, є зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.
Натомість, в наданій до суду трудовій книжці не зазначено відомості про умови праці, характер виконуваної роботи, результати атестації робочих місць за спірний період.
Отже, суд не вбачає порушень з боку відповідача в частині незарахування періодів роботи позивача з 24.12.1992 до 15.09.1993; з 09.02.1994 до 07.04.1997; з 10.04.1997 до 14.05.2001 та з 18.01.2002 до 07.05.2003 до пільгового стажу позивача.
А тому, дана вимога не підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію позивачу, суд вказує, що вищевказані вимоги є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому задоволенню не підлягають.
Так, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань, та суд не обраховує дійсний стаж позивача. Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно органам Пенсійного фонду.
Отже, повноважним органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.
Оскільки пенсійним органом при розгляді заяви позивача не вирішено питання щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів, отже, не перевірено ті умови, з якими закон пов`язує наявність в особи права на пенсію за віком на пільгових умовах, то суд не може перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо призначення пенсії.
Відтак, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду та з огляду на зараховані за цим рішенням суду періоди трудової діяльності до пільгового стажу.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 наступні періоди: з 01.09.1985 до 20.07.1988, з 09.12.1988 до 20.12.1990, з 21.07.1988 до 25.11.1988 та з 12.02.2004 до 13.03.2007.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11 березня 2025 року за віком на пільгових умовах за Списком №2.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон