Справа № 522/2545/25
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2545/25
Провадження №2-а/522/179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що він є студентом 3 курсу денної форми здобуття освіти Одеського національного економічного університету.

03.01.2025 він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для встановлення у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного відмітки про наявність відстрочки від мобілізації під час дії воєнного стану на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак працівниками останнього йому повідомлено про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у термін до 09.12.2024.

Цього ж дня солдатом ОСОБА_3 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення № ЮР/212 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з мотивів порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період.

Після складання протоколу ОСОБА_3 повідомлено про те, що 20.01.2025 буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення без участі позивача та буде надіслано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

06 січня 2025 року позивачем направлено скаргу до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на незаконність складання протоколу про адміністративне правопорушення з вимогою закриття провадження про адміністративне правопорушення, відкритого на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № ЮР/212 від 03 січня 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

20 січня 2025 року у відсутність позивача та у відсутність його представника розглянуто протокол про адміністративне правопорушення № ЮP/212 від 03 січня 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і винесено постанову № ЮP/38/1 від 20.01.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

З 20.01.2025 він щоденно звертався до поштового відділення для отримання оскаржуваної постанови.

21.01.2025 представник позивача засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогою надати роз`яснення щодо розгляду скарги на протокол про адміністративне правопорушення, яке було отримане 23.01.2025, однак відповіді на звернення не отримано.

При особистому зверненні представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому повідомлено, що 20.01.2025 було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та копію постанови надіслано позивачу поштою 22.01.2025.

Після повторного звернення представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому було надано копію постанови з відміткою про дату її отримання.

Позивач з даною постановою не погоджується, вважає її такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнятою з порушенням права позивача на захист.

Вважає, що посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 на порушення ним вимог ч. 1 ст. 22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не відповідає дійсності та вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Зазначає, що жодної підстави для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеної цією нормою, у повістці та протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено. Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку, відсутні підстави для його виклику. Він на час особливого періоду визначений для призначення за своєю освітою строком до 12.01.2026, що також виключає існування передбачених підстав для виклику з цього приводу. Також він пройшов медичний огляд, за рішенням ВЛК від 22.01.2024 визнаний придатним до військової служби, що також виключає таку підставу для його виклику як необхідність проходження медичного огляду.

У застосунку «Резерв +» не містилося жодної інформації про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що відповідно до ст. 77 КАС України відповідачем не доведено правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів фото- і відеофіксації вручення повістки, інших доказів отримання повістки військовозобов`язаним. Суб`єктом владних повноважень належним чином не задокументовано та не підтверджено належними доказами факт порушення позивачем Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також вважає, що оскаржувану постанову прийнято без урахування примітки до ст. ст. 210, 210-1 КУпАП. Усі фактичні відомості, які містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, виключають законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

На виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано позовну заяву в новій редакції з додатками.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2025 року за клопотанням позивача поновлено строк звернення до суду з даним позовом. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчені копії постанови № ЮР/38/1 від 20.01.2025 відносно ОСОБА_1 , а також усіх матеріалів, на підставі яких її прийнято.

На виконання вимог ухвали суду від 03.04.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли копії матеріалів справи № 38 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2025 залучено ІНФОРМАЦІЯ_2 як другого відповідача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 у задоволенні позову просить відмовити.

Зазначає, що 29.10.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу у поштовій скриньці залишено повістку № 943 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 04.11.2024 о 09-00 для уточнення даних. Повістка залишена за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як задеклароване місце проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Отже, позивач вважається таким, що належним чином оповіщений про час і місце явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.01.2025 № ЮР/212, 03.01.2025 о 12 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 у порушення вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 в термін до 09.12.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджує свідок ОСОБА_4 .

В указаному протоколі позивач надав пояснення, що не згоден з протоколом та просив розглядати протокол з його участю.

Другий примірник протоколу отримав, повідомлений про розгляд справи про адміністративне равопорушення на 20.01.2025 о 18:00, що підтверджується його підписом.

20.01.2025 т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову № ЮР/38/1 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Як зазначено у постанові, 03.01.2025 о 12 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 у порушення вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 в термін до 09.12.2024.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП врегульовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно з частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у термін до 09.12.2024.

Так, згідно з частиною першою статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містять відомостей, які саме обов`язки, визначені ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII, порушено позивачем.

При цьому посилання відповідача у відзиві, що така повістка була направлена позивачу про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних жодним доказом не підтверджується, копія повістки № 943, додана відповідачем до відзиву, таких відомостей також не містить.

Крім того, частиною першою статті 22 Закону № 3543-XII не передбачено такої мети виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 як уточнення даних.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.

Відповідно до пункту 28 зазначеного Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 36 вищезазначеного Порядку передбачено, що за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Водночас, як слідує з відзиву на позовну заяву, повістку № 943 про необхідність явки військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено у поштовій скриньці за адресою, зазначеною в Єдиному реєстрі призовників, військовозов`язаних та резервістів, як задеклароване місце проживання позивача.

Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

До відзиву на позовну заяву відповідачем також додано акт про сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , підписаний інспектором Ільченко І. М. та Найденко Р. К., відповідно до якого при спробі вручення повістки «двері зачинено».

Відповідно до п. п. 42- 44 Порядку розпорядженням голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) за пропозицією відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки утворюються групи оповіщення, визначається їх кількість, чисельний склад таких груп, порядок та забезпечення їх роботи, а також визначаються старші груп оповіщення від структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Керівники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, підприємств, установ, організацій та територіальних органів (підрозділів) поліції на підставі розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видають накази про призначення осіб до складу груп оповіщення та забезпечують їх участь у заходах оповіщення.

Для організації роботи груп оповіщення керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не пізніше ніж за день до проведення таких заходів видає наказ, в якому визначаються:

старші груп оповіщення із числа представників територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

маршрути оповіщення (місця, де здійснюватиметься оповіщення, із зазначенням адрес будинків, громадських місць, громадських будинків та споруд, назв вулиць або площі);

підприємства, установи, організації, працівники яких підлягають оповіщенню;

час та строки проведення оповіщення;

порядок залучення керівника установи (організації) або фізичної особи - підприємця, який надає послуги з управління багатоквартирними будинками, голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку до груп оповіщення, де старшими визначений представник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, представників структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, підприємств, установ, організацій, територіальних органів (підрозділів) поліції.

Отже, аналіз наведених вище положень законодавства також свідчить про неналежне оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, притягнення до юридичної відповідальності здійснюється лише на підставі закону.

Наведене вище свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Усупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова № ЮP/38/1 від 20.01.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Водночас, що стосується пред`явлення позову до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Згідно з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17 (адміністративне провадження № К/9901/4436/17), при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з ІНФОРМАЦІЯ_3 за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 № ЮР/38/1 від 20.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) 60 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА