Справа № 580/11452/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 " ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 протиправною та зобов`язати видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 військово-обліковий документ;

- скасувати та визнати протиправною винесення постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 21 травня 2024 року, в якій безпідставно не затверджується Постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- зобов`язати переглянути ЦВЛК ЗСУ Постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно довідки 23 ВЛК від 10.01.2024 виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з військового обліку, внести відомості про виключення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене постановою від 21.05.2024 № 6082/232.

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути питання про затвердження постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про непридатність ОСОБА_1 до військової служби, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято із порушенням вимог Положення № 402 та Методичних рекомендацій щодо організації роботи військово-лікарських комісій та проведення військово-лікарської експертизи в особливий період, оскільки застосовано неналежні поля, інтервали, додаток 7 до Положення не надано, встановлений діагноз, зазначений у довідці, оформлений неналежно, не підтверджений виписним епікризом. У зв`язку з чим, ВЛК ЦВЛК ЗС України прийнято постанову від 21.05.2024 № 6082/32, якою постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлену довідкою №23, не затверджено, а позивача визнано таким, що підлягає контрольному обстеженню та медичному огляду у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 із належним оформленням медичної документації, наданням медичних документів, що підтверджують встановлений діагноз.

Отже, на думку апелянта, оскаржувана позивачем постанова ВЛК ЦВЛК ЗС України від 21.05.2024 № 6082/32 прийнята відповідно до вимог Положення № 402 та Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби (додаток 1 до Положення № 402). Відповідно, ЦВЛК ЗС України діяла в межах повноважень, в порядку передбаченому нормами Положення № 402 та не допустила протиправних дій, здійснюючи перегляд постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущено втручання у дискреційні повноваження ЦВЛК ЗС України, оскільки суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії та потребують спеціальних знань у медичній галузі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 06 серпня 2025 року.

06 серпня 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з відпусткою судді-доповідача - Бєлової Л.В. Наступний розгляд справи призначено на 24 вересня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про видачу військово-облікового документа у зв`язку з його втратою та отримав направлення на ВЛК.

Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 10 січня 2024 року проведено медичний огляд прапорщика запасу ОСОБА_1 , за результатами якого складено довідку №23. В довідці зазначено, що на підставі ст. 41 а, 39 б графи 2 розладу хвороб ТДВ позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

21.05.2024 Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України прийняла постанову, в якій зазначила, що постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 не затверджується.

Підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що постанову ВЛК прийнято із порушенням вимог Положення № 402 та Методичних рекомендацій щодо організації роботи військово-лікарських комісій та проведення військово-лікарської експертизи в особливий період. Застосовано неналежні поля, інтервали. Додаток 7 до Положення не надано. Встановлений діагноз, зазначений у довідці, оформлений неналежно, не підтверджений виписним епікризом.

Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України постановою від 21.05.2024 визнала позивача таким, що підлягає контрольному обстеженню та медичному огляду у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 із належним оформленням медичної документації, наданням медичних документів, що підтверджують встановлений діагноз.

Вважаючи, що відповідачі допустили порушення прав позивача, останній звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що Центральна ВЛК, виявивши формальні недоліки в роботі ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , поклала на позивача обов`язок проходження повторного обстеження у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є несправедливим. Вказане є підставою для скасування оскарженої постанови Центральної ВЛК та для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати останню повторно розглянути питання про затвердження постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про непридатність позивача до військової служби, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Щодо позовних вимог про виключення позивача з військового обліку та внесення відомостей про виключення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», суд першої інстанції зазначив, що такі дії не належать до повноважень Центральної ВЛК, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції вказав, що не підлягають задоволенню вимоги про видачу військово-облікового документу позивачу, як такі що заявлені передчасно, до прийняття остаточного рішення Центральної ВЛК щодо придатності позивача до проходження військової служби.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався.

Станом на час розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції на час виникнення правовідносин) (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачено, що Військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".

Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п. 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пункт 2.2 Положення № 402 визначає, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Відповідно до п. 2.4.10. Положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;

перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;

витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме:

виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів;

особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу);

архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років);

залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи;

перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;

надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту;

розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;

надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Відповідно до підпункту 2.3.5. Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно з пунктом 3.8 глави 3 розділу І Положення №402 постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 до цього Положення) у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі №280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд встановив, що спірне рішення є необґрунтованим, оскільки відповідачем не визначено юридичних підстав прийнятого рішення - у спірному рішенні не визначено, яким саме пунктам Положення №402 та Методичних рекомендацій щодо організації роботи військово-лікарських комісій та проведення військово-лікарської експертизи в особливий період, не відповідає постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорваті», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У контексті переліченої практики Європейського суду з прав людини суд вважає за необхідне зазначити, що на позивача не може покладатись тягар можливих помилок допущених військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 під час оформлення довідки про непридатність позивача до військової служби.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що зважаючи на наявність повноважень Центральної ВЛК запитувати медичні та інші документи, а також надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК, остання повинна була роз`яснити яким чином необхідно оформити довідку про непридатність позивача до військової служби та які саме документи необхідно додати для підтвердження непридатності позивача до військової служби.

У свою чергу, ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 може отримати ці документи від позивача та направити їх за належністю до Центральної ВЛК.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не повинен відповідати за обмін документами між Центральною ВЛК та військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у нього наявні медичні документи, в тому числі виписки із медичної карти стаціонарного хворого за 2022-2023 роки, які містять відомості про встановлений діагноз.

Крім того, в довідці № 23 вказано діагноз позивача про непридатність позивача до військової служби (а.с.15).

Також в карті обстеження та медичного огляду від 10.01.2024 (а.с.16-17), яка заповнювалась лікарями ВЛК, вказано діагноз позивача, який підтверджує непридатність до військової служби: «ХГДАЕ III стадія з перенесеним ішемічним інсультом в басейні правої СМА (10.09.2022 року) з формуванням рубцевоатрофічних змін правої тім`яної області (МРТ02.07.2023р) лівобічний геміпарез, апраксія лівої руки стійка вістибулоатоксія. Гіпертонічна хвороба III стадії, ступінь III, ризик 4, зі збереженою систелічною функцією лівого шлуночка (ФВЛШ 65%)».

Проте, Центральна ВЛК, виявивши формальні недоліки в роботі ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , поклала на позивача обов`язок проходження повторного обстеження у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що свідчить ро протиправність дій Центральної ВЛК.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані обставини дають підстави для скасування оскарженої постанови Центральної ВЛК від 21.05.2024.

При цьому, з метою відновлення порушених прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Центральну ВЛК повторно розглянути питання про затвердження постанови (довідка № 23) військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про непридатність позивача до військової служби, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції допустив втручання в дискреційні повноваження ЦВЛК є безпідставним, оскільки суд першої інстанції лише зобов`язав відповідача повторно розглянути питання про затвердження постанови міської ВЛК з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, тобто по суті з дотриманням вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом, який визначив суд першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна