Справа № 317/4641/25
Суддя: Качан А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 317/4641/25
Провадження № 2-а/317/57/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Качана А.В.

за участі:

секретаря судового засідання Герман В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова Костянтина Олександровича до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова Костянтина Олександровича до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.09.2025 приблизно в 12 годині 45 хвилин, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номер НОМЕР_1 рухаючись у селі Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області на автодорозі Запоріжжя-Біленьке у напрямку села Лисогірка.

У селі Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області його було зупинено працівниками патрульної поліції.

В той же день старшим сержантом поліції відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Марченком С.С. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5652192 відносно нього за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5652192, у якій зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21070, державний номер НОМЕР_1 у селі Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області, по дорозі Запоріжжя-Біленьке, без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8. Правил дорожнього руху (Поза населеним пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар).

Позивач зазначає, що з оскаржуваною постановою не згоден відповідно до постанови ЕНА № 5652192, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у селі Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області де він не зобов`язаний був вмикати денні ходові вогні або ближнє світло фар.

Крім того, зазначає, що диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а отже зазначена норма передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у даному випадку встановлено не було.

Стверджує, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , рухався у населеному пункті.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5652192 від 05.09.2025 винесену старшим сержантом поліції відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Марченком Сергієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

19.09.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 29.09.2025 на 13 год. 00 хв.

25.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві представник відповідача зазначає, що приблизно о 12:52 05.09.2025 на автодорозі ЗапоріжжяБіленьке поліцейськими був помічений автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , який пересувався за межами населеного пункту без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушив вимоги пункту 9.8 ПДР України, що підтверджується відео з бодікамери № 20 0017028_000000.

При зупинці транспортного засобу працівником поліції повідомлено водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про причину зупинки транспортного засобу.

На запитання поліцейського СРПП відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Марченка Сергія Сергійовича чому водій ОСОБА_1 керує транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушує вимоги пункту 9.8 ПДР України, останній повідомив, що пересувався на габаритах.

Внаслідок таких обставин відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП складено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5652192.

Під час складання матеріалів позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, згідно зі ст.ст. 268, 289 КУпАП та ст. 55, 59, 63 Конституції України, зауважень під час розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, що підтверджується проставленим його підписом у постанові та відеозаписами з бодікамери № 20 0017028_/09/05 час 13:00:50 (відео № 0017028__0013 час 0:06:42).

Також представник відповідача зазначає, що виходячи з матеріалів справи, вбачається, що позивачем було порушено вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто водій транспортного засобу порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тим самим порушив вимоги п. 9.8. ПДР України. Таким чином, позивач порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: «Порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами».

До відзиву представником відповідача в підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення долучено відеозапис, який міститься у файлі з назвою «0017028__0013.MP4.» .

Належним чином повідомлені позивач та його представник про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, 29.09.2025 представник позивача подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача до суду не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і четверта статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі- Закон №580-VIII).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі статті 35 Закону №580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби та поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2025 серії ЕНА № 5652192, винесеною старшим сержантом поліції відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Марченком Сергієм Сергійовичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 10).

У постанові зазначено час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: «05.09.2025 12:52:17 с. Нижня Хортиця, дорога Запоріжжя-Біленьке водій керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8. ПДР - Поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар стаття, частина статті КУпАП: ст. 122 ч. 2» (а.с. 10).

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 9.8. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 встановлено, що на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п. 9.1. Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому, слід розрізняти порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами /п.п.19.1-19.9 ПДР/ та порушення правил користування попереджувальними сигналами /п.п.9.1-9.12/ при початку руху чи зміні його напрямку.

Попереджувальні сигнали застосовуються для своєчасного інформування учасників дорожнього руху про намір виконати маневр (а), привертання уваги до транспортного засобу (б, в, г, ґ, д), виділення транспортного засобу в потоці (г, д) і попередження в небезпечних ситуаціях (б, в, г, ґ).

Таким чином, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби відноситься до попереджувальних сигналів, метою якого є привертання уваги до транспортного засобу, виділення транспортного засобу в потоці і попередження в небезпечних ситуаціях.

Отже, на виконання цих вимог водій може розпочати рух автомобіля поза межами населеного пункту лише за наявності увімкненого ближнього світла фар у світлу пору доби, а тому порушення вимог п. 9.8 ПДР рух транспортного засобу без ввімкнених ходових вогнів або ближнього світла фар поза межами населеного пункту під час руху автомобіля підпадають під кваліфікацію за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає помилковим доводи позивача про те, що недотримання вимог п. 9.8 ПДР в описаній вище ситуації не підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про те, що в діях позивача не вбачається об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак і події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення представником відповідача надано суду файл з назвою «0017028__0013.MP4» на якому міститься відеозапис.

З дослідженого відеозапису фіксації адміністративного правопорушення вбачається рух транспортного засобу ВАЗ 21070, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 (час 12:54:11-12:54:25), після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив причину зупинки: «ближнє світло тільки ввімкнули не працювало» на, що позивач ОСОБА_1 відповів «на габаритах» (час 12:54:30-12:54:35). Протягом всього відеозапису поліцейський жодного разу не зазначив, що місце зупинки транспортного засобу знаходиться за межами населеного пункту, таким чином не аргументувавши необхідність руху транспортного засобу з ввімкненим ближнім світлом в світлу пору доби. Відеозапис ніяким чином не підтверджує факт зупинки транспортного засобу саме поза населеним пунктом. Відеозапис не містить координат місця запису у вигляді географічних координат широти та довготи. Більш того з відеозапису вбачається розташування будівель та споруд неподалік місця зупинки транспортного засобу (час 12:54:17 12:54:24), що ставить під сумнів той факт, що транспортний засіб рухався та його було зупинено поза населеним пунктом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, чітко встановити місце вчинення правопорушення неможливо, оскільки у постанові місцем вчинення зазначено як «с. Нижня Хортиця, дорога Запоріжжя-Біленьке», так і «поза населеним пунктом».

Встановити точне місце вчинення правопорушення із наданого відповідачем відеозапису з бодікамери поліцейського теж не представляється можливим.

У доданому до відзиву рапорті, складеному 05.09.2025 сержантом поліції відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Марченком Сергієм, зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено «за адресою автомобільна дорога Запоріжжя-Біленьке». У рапорті не зазначено прив`язки до кілометражу автомобільної дороги, що також позбавляє можливості встановити в межах чи поза межами населеного пункту було вчинено адміністративне правопорушення. В подальшому у рапорті сержант поліції Марченко С. зазначає, що після зупинки транспортного засобу ним було поставлено позивачу ОСОБА_1 запитання : «Чому він керує транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар ?». Таке твердження не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з відеозапису працівник поліції такого питання позивачу не ставив а констатував лише: «…ближнє світло тільки включили, на габаритах не їздять…» та запитав: «Знаєте таке?».

Отже, суд приходить до висновку, що доданий до відзиву на позовну заяву рапорт не є належним доказом того, що позивач ОСОБА_1 рухався на транспортному засобу саме поза межами населеного пункту.

Будь яких інших належних та допустимих доказів того, що позивачем було здійснено рух на транспортному засобі без ввімкненого ближнього світла фар саме поза населеним пунктом представником відповідача не надано.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що з досліджених доказів неможливо достовірно встановити місце вчинення адміністративного правопорушення, що має суттєве значення для визначення складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки позивачу інкримінується порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху, який вимагає ввімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар при русі поза населеними пунктами. Саме від визначення місця де рухається транспортний засіб (в межах чи поза межами населеного пункту) залежить обов`язок водія вмикати денні ходові вогні або ближнє світло фар, а відтак і наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з відеозапису вбачається, що поліцейський після складання оскаржуваної постанови роз`яснив позивачу лише строк її оскарження та строк сплати штрафу.

Отже, суд констатує, що підчас розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачеві його права передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснено не було, що є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 279 КУпАП.

Згідно з судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд констатує, що відповідачем у встановленому законодавством порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності та те, що при винесенні оскаржуваної постанови чітко не встановлено місце вчинення правопорушення (поза чи в межах населеного пункту), будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частин 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією від 15.09.2025 № 2862-6306-0730-6920 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривень. Тому, в 2025 році судовий збір розраховується від суми 3028 гривень.

Згідно з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови щодо накладення адміністративного стягнення сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Враховуючи те, що позовна заява подана представником позивача через систему «Електронний суд», відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, сума витрат зі судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 484 грн. 48 коп. (3028,00 грн. х 0,2 х 0,8 = 484,48 грн.)

Керуючись ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Барчунінова Костянтина Олександровича до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5652192 від 05.09.2025, винесену старшим сержантом поліції відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Марченком Сергієм Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484 грн. 40 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Барчунінов Костянтин Олександрович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 69006, м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд 11.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, , адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29.

Представник відповідача: Демянчук Анна Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса 69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29.

Суддя А.В. Качан