Справа № 460/8354/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8354/25 пров. № А/857/32642/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Максимчук О.О. у м. Рівне) у справі № 460/8354/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №8839-8702/С-02/8-1700/25 від 29.04.2025 про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання позивачу в частині зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому судді у відставці (позивачу) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди з 20.09.2024 відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 Київським апеляційним судом було видано нову довідку №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на це позивач подав до відповідача заяву з проханням здійснити перерахунок та виплату в подальшому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди відповідно до вказаної довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, виданої на виконання рішення суду у справі №460/11544/24. Однак, листом №8839-8702/С-02/8-1700/25 від 29.04.2025 відповідач повідомив позивачу про своє рішення про відмову у задоволенні вказаного звернення позивача. Позивач вважає вказану відмову відповідача незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, а наведені дії відповідача вважає протиправним і такими, що порушують його законне право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлену листом від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25, у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату в подальшому ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди з урахуванням наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до протиправної відмови у здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 06.02.2024 Вища рада правосуддя прийняла рішення №332/0/15-24 (а.с.18-21), яким вирішала перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Сахна Романа Івановича на посаду судді Київського апеляційного суду.

Зі змісту наказу Голови Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №708-ОС (а.с. 22) суд встановив, що ним наказом відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України, статті 116, частини 10 статті 135, частини 1 статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Київського апеляційного суду 20.09.2024 на підставі рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» №2756/0/15-24 від 19.09.2024.

Позивачу з 20.09.2024 відповідно до його заяви призначено відповідачем щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку із звільненням позивача з посади судді у відставку, що визнається позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на позовну заяву і підтверджується доданим до відзиву на позовну заяву перерахунком пенсії (дата розрахунку 15.04.2025).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 року у справі №460/13481/24, адміністративний позов позивача до відповідача задоволено частково та зобов`язано відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області:

1) зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 31.08.1985 по 22.07.1989 (2 роки), половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 15.08.1995 по 20.06.1998 (1 рік 5 місяців 3 дні), період роботи на посадах, які передували призначенню позивача на посаду судді (3 роки);

2) здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 набрало законної сили з 09.04.2025, і на момент судового розгляду справи №460/8354/25 воно є чинним і нескасованим в установленому законом порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню і врахуванню судом при вирішенні цього спору.

Крім того, суд встанови, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 позовні вимоги позивача задоволено повністю:

1) визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Київського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

2) зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Київський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

3) визнано протиправними дії Київського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році 2102,00 грн;

4) зобов`язано Київський апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату позивачу суддівської винагороди, допомогу на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених податків і обов`язкових платежів.

Зазначене рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 набрало законної сили з 20.12.2024, для його примусового виконання 26.12.2024 Рівненським окружним адміністративним судом видані два виконавчі листи №1 та №2 у адміністративній справі №460/11544/24 (а.с. 23, 24), і на момент судового розгляду справи №460/8354/25 вказане рішення суду є чинним та нескасованим в установленому законом порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню і врахуванню судом при вирішенні цього спору.

Зі змісту наявної у матеріалах справи копії довідки Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25 (а.с. 25) вбачається і суд встановив, що відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 Київським апеляційним судом здійснено перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб та з урахуванням раніше виплачених сум, а сума такого перерахунку відповідно до вказаного рішення суду складає 547616,35 грн з урахуванням податків, передбачених законом.

На початку квітня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.04.2025 (а. с. 29) про перерахунок та виплату довічного грошового утримання, яка як вбачається зі змісту відповіді відповідача від 29.04.2025 (а. с. 26 28) надійшла до відповідача у електронній формі і була зареєстрована у відповідача 09.04.2025 за №8702/С-1700-25. У вказаній заяві про перерахунок та виплату довічного грошового утримання від 07.04.2025 позивач просив відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому для нього щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з 24.09.2024, а саме відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 1 ч. 3, п. 1 ст. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік».

Листом від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) відповідач надав для позивача свою відповідь на вказану заяву про перерахунок та виплату довічного грошового утримання (а.с.29), де відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку його довічного грошового утримання з урахуванням довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, відповідач зазначив про те, що:

- згідно з електронною справою з 20.09.2024 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII;

- після перерахунку на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.09.2024 становить 174203,25грн (256181,25грн -розмір суддівської винагороди згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, х 68%);

- виплату в призначеному розмірі (174203,25 грн) згідно з вищевказаним судовим рішенням буде розпочато з 01.05.2025, а нарахована сума коштів на виконання рішення суду за період з 20.09.2024 по 30.04.2025 буде позивачу виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України;

- підстави для викладеного у зверненні перерахунку довічного грошового утримання позивача відсутні у зв`язку з тим, що резолютивна частина вищевказаних судових рішень не містить будь яких зобов`язань щодо проведення подальших перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 будь-які зобов`язання (щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25) на органи Пенсійного фонду України не покладено, і крім того враховуючи вимоги статей 135, 142 Закону №1402, з 01.01.2021 розміри складових суддівської винагороди не змінюються, відповідно щомісячне довічне грошове утримання не перераховується.

Крім того, зі змісту доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) за особовим рахунком № НОМЕР_1 (відкритим 24.09.2024) вбачається, що на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідачем проведено з 20.09.2024 перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами якого основний розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем виходячи його середнього заробітку 256181,25 грн у розмірі 54,00 % від заробітку та складає 138377,88 грн, що на переконання суду:

- суперечить інформації наданій відповідачем для позивача у листі-відповіді від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) про те, що після перерахунку на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.09.2024 становить 174203,25грн (256181,25 грн - розмір суддівської винагороди згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, х 68%);

- вказує на те, що всупереч рішенню суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем у розмірі 54% його середнього заробітку, а не 68% як це визначено згаданим рішення суду.

Водночас, наведена у листі-відповіді відповідача від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) та доданому відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) інформація вказує на те, що обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача проводиться відповідачем виходячи із розміру суддівської винагороди позивача згідно з довідкою Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24 та без врахування проведеного Київським апеляційним судом на виконання рішення суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 перерахунку суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку позивача, вказаного в довідці Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25 (а. с. 25).

Не погоджуючись із такими наведеними у листі-відповіді відповідача від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 позицією та відмовою відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті в подальшому для позивача щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з урахуванням наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у цій справі з наведеними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частинами 3 та 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Абзацом 1 пункту 6 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 12.03.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 2 статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Абзацом 2 пункту 6 розділу ІV Порядку № 3-1 встановлено, що звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці.

Згідно з пунктом 7 розділу ІV Порядку № 3-1 документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що після набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 та виконання Київським апеляційним судом цього рішення суду, що підтверджується довідкою Київського апеляційного суду від 26.03.2025 №57/0-21/25, в установленому порядку позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.04.2025 (а. с. 29) про перерахунок та виплату довічного грошового утримання, яка як вбачається зі змісту відповіді відповідача від 29.04.2025 (а. с. 26 28) надійшла до відповідача у електронній формі і була зареєстрована у відповідача 09.04.2025 за №8702/С-1700-25. У вказаній заяві про перерахунок та виплату довічного грошового утримання від 07.04.2025 позивач просив відповідача здійснити перерахунок та виплату в подальшому для нього щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди з 24.09.2024, а саме відповідно до наданої Київським апеляційним судом довідки №57/0-21/25 від 26.03.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 1 ч. 3, п. 1 ст. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік».

Разом з цим, відповідач відмовив в проведенні перерахунку з посиланням на обставину, яка не була визначена позивачем в якості підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Так, у листі від 29.04.2025 №8839-8702/С-02/8-1700/25 (а. с. 26 28) відповідач зазначив, що не відбулося зміни розміру складових суддівської винагороди, а рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 будь-які зобов`язання на органи Пенсійного фонду України не покладено.

Аналізуючи доводи позовної заяви щодо наявності підстав для здійснення перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.03.2025 №57/0-21/25, виданої Київським апеляційним судом, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частинами 5-8 статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено умови виплати та розмір щомісячних доплат суддям, розмір яких встановлюється у процентному відношенні до посадового окладу.

Аналіз наведених положень Закону № 1402-VIII свідчить про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, прямо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» №966-XIV від 15.07.1999 (далі - Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік», також встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні, в той час як прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 становить 2481 гривень, з 1 січня 2023 - 2684 гривень, з 1 січня 2024 - 3028 гривень.

Варто зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Водночас Закони України «Про Державний бюджет України…» за 2021-2024 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Означені Закони не повинні містити іншого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII (постанови від 10.11.2021 по справі №400/2031/21, від 30.11.2021 по справі №360/503/21, від 02.06.2023 по справі №400/4904/21, від 13.07.2023 по справі №280/1233/22, від 24.07.2023 по справі №280/9563/21, від 25.07.2023 по справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 по справі №240/2978/22, від 27.07.2023 по справі №240/3795/22, від 20.11.2023 по справі №120/709/22-а, від 12.09.2024 по справі №580/2522/24).

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі статті 7 Закону №1982-IX та ст.7 Закону №2710-IX, є неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, тому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.07.2023 по справі №240/3795/22.

Ба більше, суд першої інстанції правильно зазначив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24:

1) визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Київського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн; а також зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Київський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн;

2) визнано протиправними дії Київського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році 2102,00 грн; а також зобов`язано Київський апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату позивачу суддівської винагороди, допомогу на оздоровлення, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених податків і обов`язкових платежів.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Після набрання цим рішенням суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 законної сили і відповідно до його вимог Київським апеляційним судом здійснено перерахунок позивачу суддівської винагороди, оплати відпусток за період з 30.06.2024 по 19.09.2024 та вихідної допомоги при звільненні у відставку, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум, та видано позивачу відповідну довідку №57/0-21/25 від 26.03.2025.

Таким чином, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання суддівської винагороди, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., яке не враховано у раніше виданій довідці Київського апеляційного суду від 20.09.2024 №158/04-21/24, з урахуванням якої позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, суд дійшов до висновку про те, що у спірних правовідносинах у цій справі звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки Київського апеляційного суду обумовлене необхідністю відновлення його порушених прав на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі, що сталося з вини органу, який видав довідку з помилковими показниками.

При цьому, позивачем дотриманий порядок звернення до органу Пенсійного фонду для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та подано органу Пенсійного фонду відповідну заяву та нову довідку про суддівську винагороду.

У той же час відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до протиправної відмови у здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів поділяє думку суду першої інстанції, що встановлені судом обставини справи та висновки Верховного Суду, при вирішення спору по суті суд дійшов до висновків про те, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідача зобов`язаний здійснити з 20.09.2024 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та з урахуванням раніше виплачених сум, однак зі змісту доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву перерахунку пенсії (дата розрахунку 15.04.2025) вбачається, що на виконання рішення суду від 27.12.2024 у справі №460/13481/24 відповідачем проведено з 20.09.2024 перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатами якого основний розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача визначений відповідачем у розмірі 54,00 %, і крім того відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості свого рішення про відмову позивачу у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Київського апеляційного суду №57/0-21/25 від 26.03.2025, виданої у зв`язку з виконанням рішенням суду від 19.11.2024 у справі №460/11544/24 про перерахунок позивачу суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі у 2024 році 3028,00 грн, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню як преюдиційне.

Апеляційний суд вважає, що в межах спірних правовідносин не підлягають врахуванню висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 24.04.2025 по справі №240/9028/24, оскільки такі не є релевантними до обставин розглядуваного публічно-правового спору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі № 460/8354/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула