Справа № 140/8413/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

25 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/8413/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Яківця М.В.,

представника відповідача Кулик А.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 21.10.2024 № , № .

Одночасно з поданням позовної заяви представником позивача подано клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду. Дане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримував оскаржувані ППР. Під час аналізу реєстру судових рішень було встановлено, що 02.06.2025 щодо ОСОБА_1 . Волинським окружним адміністративним судом прийнято до провадження позовну заяву ГУ ДПС у Волинській області про стягнення податкового боргу. Саме в межах з`ясування обставин складових податкового боргу представником позивача було скеровано адвокатський запит від 09.07.2025. До відповіді на адвокатський запит відповідачем було долучено оскаржувані ППР. Тому, фактичною датою ознайомлення позивача з ППР від 21.10.2024 є 14.07.2025. З посиланням на норми законодавства та з врахуванням вищезазначеного просив суд поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово; підготовче засідання призначено на 11:00 год. 03.09.2025. 03.09.2025 розгляд справи було відкладено на 11:00 год. 17.09.2025. В підготовчому засіданні оголошувалась перерва з необхідністю долучення додаткових доказів.

Відповідачем 07.08.2025 подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Дане клопотання мотивовано тим, що позивачу рекомендованим листом про вручення на адресу його реєстрації, 22.10.2024 було надіслано ППР, які ним отримано 26.10.2024. Саме із цієї дати позивачу стало відомо про наявність ППР, а до суду із позовом звернувся аж 28.07.2025, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.122 КАС України, оскільки граничний строк звернення закінчився 28.04.2025. Звертає увагу на те, що позивачем не було надано жодного належного доказу наявності об`єктивних перешкод для звернення до суду, та не наводить поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку. На підставі зазначеного просить позов залишити без розгляду.

У додаткових поясненнях від 03.09.2025 представник позивача ще раз наголосив на тому, що позивач оскаржувані податкові повідомлення-рішення отримав лише 14.07.2025 на адвокатський запит. Саме 14.07.2025 є фактичною датою ознайомлення позивача з оскаржуваними ППР. З цих підстав вважає, що позивачем строк звернення до суду не є пропущеним та підстави для залишення позову без розгляду є відсутніми.

Представник позивача у підготовчому засіданні підтримав заяву про поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях та просив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

У підготовчому засіданні представник відповідача просила задовольнити клопотання про залишення позову без розгляду та відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, про підставність заявленого клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, в силу вимог статті 122 КАС України при визначенні початку перебігу строку звернення до суду законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Тобто для визначення факту пропуску строку звернення до суду важливими є як об`єктивні (дата порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна б була дізнатися про це порушення) фактори.

За нормами частин першої та третьої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 58 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас, якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

У постанові від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20 (провадження № К/9901/30170/21) Верховний Суд зазначив, що стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Однак, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Судова палата вважає, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.

Тому з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, судова палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі № 803/728/17, від 18.06.2018 у справі № 805/1146/17-а та сформулювала правовий висновок згідно з яким процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України -становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому Верховний Суд відзначив, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Відтак, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження такого рішення як досудового порядку вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до матеріалів справи, позивач не скористався процедурою адміністративного оскарження ППР від 21.10.2024 № , № .

Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідно до п.42.4 ст.42 ПК України листом №15966/6/03-20-07-05-06 від 21.10.2024 були надіслані позивачу в його Електронний кабінет та отримані ним 22.10.2024 о 12 год. 08 хв, про що свідчить квитанція про доставку документів в Електронний кабінет (а.с.103).

Крім того, даний лист із долученими до нього ППР, контролюючим органом 22.10.2024

надсилався ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (трекінг № 927) (а.с. 45) зазначена дата вручення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень адресату - 26.10.2024. На повідомленні про вручення поштового відправлення, вказано, що отримано воно ОСОБА_1 та стоїть підпис особи.

При цьому суд зауважує, що адреса на яку контролюючим органом відправлено даний лист із ППР відповідає зареєстрованій ФОП ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, строк звернення до суду з цим позовом розпочався з наступного дня після отримання податкового повідомлення-рішення з 23.10.2024, якщо рахувати з дати отримання ППР в Електронному кабінеті та 27.10.2024 з дати отримання ППР рекомендованим листом та відповідно закінчилися 23.04.2025 та 27.04.2025.

Однак, з даним позовом позивач звернувся до суду 30.07.2025, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Вищезазначене свідчить про те, що позивачу контролюючим органом було направлено оскаржувані ППР як в електронному вигляді так і на адресу його реєстрації та ним вони були отримані, що підтверджено в судовому засіданні відповідачем належними та допустимими доказами.

Вказане спростовує твердження позивача та його представника про неотримання Гулінчуком А.П. оскаржуваних ППР 26.10.2024. При цьому позивачем не подано жодного доказу на спростування наявних в справі доказів про отримання ним ППР відповідно 22.10.2024 (електронний варіант) та 26.10.2024 (вручення поштового відправлення).

Посилання позивача на те, що він не міг отримати рекомендованого листа про вручення, позаяк здійснював свою діяльність в м. Дніпрі судом до уваги не приймається, оскільки по нормах ПК України, а саме статті 42 документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), що і було зроблено в даному випадку відповідачем.

Визначальним в даному випадку є місце реєстрації податкової адреси, а не місце здійснення господарської діяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач в зазначений період здійснював господарську діяльність і на території м. Нововолинськ Волинської області.

Також суд звертає увагу на те, що позовна заява про стягнення податкового боргу із додатками до неї (саме по оскаржуваних ППР) була вручена ОСОБА_1 28.05.2025, про що свідчать наявні в справі докази (а.с.107-109).

Однак, лише 09.07.2025 представником позивача направлено адвокатський запит на отримання відповідних документів.

Разом з тим, отримання листа відповідача від 14.07.2025 № 14236/6/03-20-07-05-06 про надання інформації у відповідь на адвокатський запит від 09.07.2025 (а.с.29 зворот-30), не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо отримання документів пов`язаних із проведенням перевірок та винесених за їх результатами ППР і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку.

Суд зауважує, що позивачу було відомо про проведення у його магазині фактичної перевірки та складання відповідного акту від 21.08.2024.

При цьому, не дивлячись на подання заяви про поновлення строку звернення до суду фактично позивач вважає строк звернення до суду ним не пропущеним. Цей строк, на його думку, слід обраховувати з 14.07.2025, з моменту отримання ППР на адвокатський запит.

Ключовим питанням у розгляду заявлених клопотань є визначення, коли позивач був обізнаний чи повинен був дізнатись про наявність порушень з боку відповідача у зв`язку із прийняттям оспорюваних рішень у 2024 році.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо належного виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу ще 22.10.2024 та 26.10.2024 було вручено оскаржувані ППР, а тому саме з 22.10.2024 (продубльовано 26.10.2024) позивачу стало відомо про наявність оскаржуваних рішень.

Зокрема, позивачем та його представником не надано жодного доказу про те, що в період після отримання 22.10.2024 ППР, позивачем вживались заходи по витребуванню відповідних документів у відповідача (подано адвокатський запит лише у липні 2025 року).

Отже, вказане вище свідчить про те, що позивачу ще 22.10.2024 було відомо про прийняті ППР, однак з даним позовом звернувся до суду лише 30.07.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду та додаткових поясненнях обставини, на думку суду, не є поважними та достатніми для поновлення строку звернення до суду та не свідчать про неможливість вчасного звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Натомість законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд на підставі наявних в справі документів констатує, що позивач звернувся із даним позовом із пропуском строку звернення до суду.

На думку суду, позивач та його представник не навели поважних причин, які перешкодили їм дізнатись про порушення своїх прав, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на їх судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо є підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

При цьому відкриваючи провадження в справі 04.08.2025 суд не робив висновків щодо дотримання строків звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи судом надавалась можливість позивачу навести свої доводи щодо спростування наведених у клопотанні відповідача тверджень, про що свідчать відповідні додаткові пояснення наявні в матеріалах справи, подані позивачем та його представником.

Крім того, в межах розгляду даних клопотань у підготовчому засіданні сторонам надавалась можливість додатково подати наявні у них докази на підтвердження поданих клопотань про поновлення строку звернення до суду та залишення позову без розгляду.

Будь-яких додаткових доказів з приводу дотримання строків звернення до суду позивачем та його представником ніж ті які зазначені в заяві та додаткових пояснення не подано.

Отже за таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід відмовити, при цьому, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст ухвали складено 30.09.2025