Справа № 520/32623/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) задоволено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області.
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області залишено без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/32623/24 залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області на додаткове решення залишено без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі № 520/32623/24 залишено без змін.

03.09.2025 через Електронний суд на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій ОСОБА_1 просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000,00 грн.

ГУ ДПС у Харківській області було подано заперечення на заяву, в якій відповідач просить відмовити в її задоволенні з огляду на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та складністю виконаних адвокатом робіт, витраченим часом на виконання робіт та обсягом наданих послуг.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI представництво є видом адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI до інших видів адвокатської діяльності, крім захисту та представництва, відносяться види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Види адвокатської діяльності визначені в статті 19 Закону № 5076-VI.

За змістом статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Положеннями частини 1-5 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із вищезазначеного вбачається, що при вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд перевіряє їх на предмет відповідності таким критеріям, як дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно з пунктом 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пунктом 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пунктом 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, положеннями пункту 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) передбачено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.01.2022 у справі № 813/2241/18.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником Лук`янова С.В. було надано копії таких документів:

- договору № 76 про надання правової (правничої) допомоги від 17.07.2024;

- додаткової угоди № 3 від 19.03.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 76 від 17.07.2024;

- рахунку № 1/09 від 03.09.2025;

- детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шатовим С.О., від 03.09.2025;

- акту № 2 від 03.09.2025 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги по договору № 76 від 17.07.2024 (додаткова угода № 3 від 19.03.2025).

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів враховує критерії дійсності, обґрунтованості, розумності та співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, а також практику Верховного Суду з аналогічних питань.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Проаналізувавши надані заявником докази понесення витрат на професійну правничу допомогу з урахування визначених процесуальних законом критеріїв колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шатовим С.О., від 03.09.2025 заявнику були надані такі послуги:

- правовий аналіз матеріалів апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції від 24.02.2025 1 год;

- складання відзиву на апеляційну скаргу 2 год;

- правовий аналіз матеріалів апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 17.02.2025 1 год;

- складання відзиву на апеляційну скаргу 4 год;

- складання заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції 1,5 год.

Водночас з акту № 2 від 03.09.2025 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги по договору № 76 від 17.07.2024 (додаткова угода № 3 від 19.03.2025) вбачається, що адвокат Шатов С.О. надав ОСОБА_1 такі послуги:

- підготовка до розгляду справи: опрацювання (правовий аналіз) матеріалів апеляційних скарг ГУ ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та додаткове рішення від 24.02.2025, формування правової позиції, надання усної консультації;

- представництво інтересів Клієнта під час розгляду справи № 520/32623/24 в суді апеляційної інстанції Другому апеляційному адміністративному суді;

- складання процесуальних документів: заяв по суті справи, а також інших документів.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що перелік наданих послуг, визначений в детальному описі та акті № 2, суперечать один одному.

Крім того, послуга у вигляді опрацювання (правовий аналіз) матеріалів апеляційних скарг ГУ ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та додаткове рішення від 24.02.2025, формування правової позиції охоплюється послугою зі складання процесуальних документів, оскільки передує складанню відзивів на апеляційні скарги.

Також колегія суддів звертає увагу, що формування правової позиції по справі №520/32623/24 відбулось ще на стадії підготовки представником заявника позову до Харківського окружного адміністративного суду і як вбачається з матеріалів справи зміст відзиву на апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 фактично дублює подану ОСОБА_1 в суд першої інстанції відповідь на відзив, а отже підготовка такого відзиву на апеляційну скаргу не потребувала заявленого представником обсягу часу (4 год), який є явно завищеним, оскільки не була пов`язана з аналізом нових доводів апелянта, практики Верховного Суду тощо.

Щодо складання заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає, що вказана заява складається фактично з двох сторінок тексту, половина з якого це цитування норм КАС України, а отже складання такої заяви не потребувало заявленого представником обсягу часу (1,5 год), який є явно завищеним.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що за своїм змістом та характером справа є справою незначної складності, а тому підготовка відзивів на апеляційній скарги не потребувала витрачання значної кількості часу.

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, яка викладена в додатковій постанові від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18, відповідно до якої надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом, оскільки первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.

Крім того, відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, дослідивши й проаналізувавши подані відповідачем заперечення, проаналізувавши надані позивачем документи, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги частково необґрунтованим та, як наслідок, завищеним, а, відтак, таким, що підлягає зменшенню.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 243, 250, 252, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови - задовольнити частково

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, місцезнаходження: вулиця Григорія Сковороди, будинок 46, місто Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Спаскін О.А.