Справа № 686/18293/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Хараджі Н.В.,

при секретарі судового засідання Козуляк І.В.,

розглянувши в м. Хмельницькому в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4998455 від 17.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене частиною п`ятою ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови він 17.06.2025 рокуо 11:43:53 год., керуючи транспортним засобом Рено Меган державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницькому по вул. І.Франка, 24, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР. В наслідок цього на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Насправді ж, 17.06.2025 по вул. І.Франка він взагалі не їхав, але керував вищевказаним автомобілем по вул. Святослава Хороброго, використовуючи належним чином ремінь пасивної безпеки. Близько 11-40 год. він зробив вимушену зупинку, пов`язану із станом здоров`я в місці, де вул. С.Хороброго перетинає вул. І.Франка. Після припинення керування транспортним засобом увімкнув аварійну світлову сигналізацію, від`єднав ремінь пасивної безпеки. В автомобілі знаходилось ще два очевидці - Герега Валентина з немовлям. Після цього до них підійшов сержант Шалин з необґрунтованою претензією щодо порушення правил користування ременями безпеки.

Постанова була сформована чисто формально, розгляд справи як такий не проводився, у зв`язку з чим просив скасувати постанову ЕНА №4998455 сержанта поліції Шалина С.С. від 17.06.2025 р. щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін.

До суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій поліцейського під час складання оскаржуваної постанови, підтвердженність доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУПАП, та додавши відеоматеріали до справи.

16.09.2025 року позивач відповідь на відзив на позовну заяву, за якою просив відхилити доводи відповідача та врахувати, що відповідач, надіславши йому копії відзиву, не долучив до нього жодних документів та додатків.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення ЕНА № 4998455 від 17.06.2025 року, 17.06.2025 рокуо 11:43:53 год. в м. Хмельницькому по вул. І.Франка 24, водій керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР порушення правил користування ременями безпеки, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із підпунктом «в» пункту 2.3 розділу 2 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Кваліфікуючою ознакою притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку підпункту «в» пункту 2.3 ПДР України має бути керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Згідно з ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Факт керування у зазначеному в оскаржуваній постанові місці та часі транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки оспорюється позивачем.

Відповідачем до суду на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП надано відеозапис із нагрудних камер поліцейських.

Разом з тим зі змісту зазначеного відеофайлу не вбачається, що позивач керував транспортним засобом без використання ременя безпеки. Фіксація дій ОСОБА_1 здійснюється з моменту зупинки транспортного засобу і дійсно на момент зупинки транспортного засобу останній не був пристебнутий належним чином ременем безпеки. При цьому на запитання поліцейського, чому він не пристебнутий, він відповів, що після зупинки транспортного засобу, відстебнувся. Аналогічні доводи містяться й в цього позові. В даному випадку закон не пов`язує використання таких засобів безпеки під час стоянки транспортного засобу. Разом з тим, з пояснень позивача вбачається, що порушень користування ременем безпеки не допускав, а ці засоби безпеки він зняв після зупинки транспортного засобу.

Тобто, з дослідженого відеозапису не можливо встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки. Отже з відеозапису не вбачається, що позивач порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР України.

При цьому суд зауважує, що навіть факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.

Відповідно до ч.2 ст.16, ч.1 ст.18 Закону України "Про дорожній рух" під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, водій і пасажири зобов`язані бути пристебнутими. Проте, відеозапис фактично засвідчує лише стоянку транспортного засобу.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17., а також не у висновках різних судів апеляційної інстанції, зокрема: постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року по справі 726/913/24, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року по справі № 521/112/25 тощо.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого ременя безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови. Інших належних і допустимих доказів порушення ПДР матеріали справи також не містять. За таких обставин, правових підстав підлягає задоволенню.

За змістом п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем 17.06.2025 порушення вимог п. 2.3 (в) ПДР України, не підтверджується належними доказами, а тому постанова серії ЕНА № 4998455 від 17.06.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне провадження закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ,що за подання позовної заяви позивачем сплачено 605,60 грн., відтак за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 121, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4998455 від 17.06.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, б. 35/2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа