Справа № 140/7257/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7257/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В. І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жуковський Віталій Валентинович, в інтересах позивача ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 , відповідач) про визнання протиправним рішення в/ч НОМЕР_2 , що полягає у відмові ОСОБА_1 у звільненні зі служби на підставі підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", викладеним у формі листа "Про доведення рішення" від 31.05.2025; зобов`язати начальника в/ч НОМЕР_2 повторно розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 26.05.2025 та зареєстрований за №27/40646/25-Вн про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , який діяв на підставі пункту 29 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України з іншої сторони уклали контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі на посадах сержантського та старшинського складу (далі- Контракт).

Пунктом 3 вказаного Контракту встановлено, що він є строковим, укладений відповідно до строків, установлених законодавством та за погодженням сторін становить 1 (один) рік з 27.05.2024 по 26.05.2025.

Позивач 26.05.2025 звернувся до начальника в/ч НОМЕР_2 з рапортом про його звільнення в звязку з закінченням строку дії служби (контракту) та небажанням його продовження.

В подальшому, 02.06.2025 ОСОБА_1 повідомлено про відмову в задоволенні його рапорту та надано для ознайомлення відповідно відмову за підписом в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, оформленого у вигляді повідомлення з позначкою «Про доведення рішення», адресованого ОСОБА_1 .

Підставою у відмові в звільненні позивача звільнення з військової служби є те, що строк дії контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану з посиланням на абзац 4 пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також з посиланням на підпункт 1 пункту 307 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009.

Зазначає, що ОСОБА_1 , уклавши контракт у 22 річному віці, не будучи особою, що підлягає мобілізації за призовом, сподіваючись на дотримання відповідачем умов контракту, строк дії якого було погоджено сторонами та закінчується 26.05.2025, звернувшись до командування, де він на даний час проходить службу на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" мав право на відповідне припинення (розірвання) контракту.

Відтак, враховуючи підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яким передбачено, що під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається) за наявності таких підстав: у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

У зв`язку із наведеним сторона позивача просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-7).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 23).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 18.07.2025 представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Вказала, що норма підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» набрала чинності 18.05.2024. Відтак, дану норму слід розуміти як таку, що новий контракт, має бути укладений під час дії воєнного стану після набрання чинності Законом № 3633-IX, а саме після 18.05.2024.

Разом із тим звертає увагу суду, що НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України під час розгляду рапорту позивача від №27/40646/25-Вн від 27.05.2025 встановлено, що наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27.05.2024 № 516-ОС з позивачу продовжено військову службу за контрактом до закінчення дії воєнного стану.

Позивача було зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_4 вже після продовження строку дії його контракту на попередньому місці проходження служби. відповідач не здійснював жодних дій щодо ініціювання або оформлення продовження цього контракту, оскільки особа прибула вже з чинним наказом про продовження, виданим відповідним уповноваженим органом.

Виданий наказ є чинним, не скасованим, не зупиненим, не оскарженим, а отже має повну юридичну силу та підлягає виконанню. Відтак, у в/ч НОМЕР_4 відсутні будь які підстави ставити під сумнів строк дії такого контракту або визнавати його припиненим.

Отож, умова про закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, передбачена підпунктом «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232 не виконана, а тому просить у задоволені позову відмовити (арк. спр. 26-32).

На адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив від 21.07.2025, у якій підтримано позицію, викладену у позові та додатково зауважено, що контракт між позивачем та відповідачем було укладено 18.04.2025 із зазначенням того, що набирає чинності з 27.05.2025. Таким чином, правовідносини виникли не в день його підписання, а в день набрання чинності умов, прав та обов`язків сторін.

Разом із тим, відповідно до пункту 4 контракту, укладеного між НОМЕР_3 прикордонним загоном та ОСОБА_3 , зміни та доповнення до Контракту вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі та не можуть суперечити законодавству.

Водночас, відповідачем не долучено до відзиву на позовну заяву доказів, що підтверджують погодження ОСОБА_1 на внесення змін у строковий контракт, дія якого визначена в пункті 3 Контракту - з 27.05.2024 по 26.05.2025 (арк. спр. 48-49).

Представник відповідача у своїх запереченнях від 22.07.2025 зазначає, що відповідач не мав і не міг мати обов`язку повідомляти позивача про зміни в умовах контракту, оскільки не є стороною цього контракту, не видавав наказ про продовження строку служби та не володів жодною первинною інформацією з цього питання.

На момент подання рапорту на звільнення строку дії контракту з позивачем не завершився, що повністю унеможливлює його звільнення з підстав, на які він посилається. Вимога про звільнення «у зв`язку із закінченням дії контракту» є не лише передчасною, а й прямо суперечить чинному наказу, який має ознаки індивідуального адміністративного акту, що не визнаний незаконним чи скасованим у встановленому законом порядку (арк. спр. 53-55).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , який діє відповідно до пункту 29 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України з одного боку, та громадянином України (військовослужбовець) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сержант, інспектор прикордонної служби 1 категорії старший оператор групи радіолокаційної розвідки прикордонної розвідувальної застави прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі статей 19 і 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» уклали Контракт про добровільний вступ на військову службу за контрактом протягом дії цього Контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту проходити військову службу на посадах осіб сержантського та старшинського складу.

Пунктом 3 вказаного Контракту визначено, що він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 1 (один) рік з 27.05.2024 по 26.05.2025.

Відповідно до пункту 4 Контракту, зміни та доповнення до Контракту вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі та не можуть суперечити законодавству.

Разом із тим передбачено, що контракт підписаний 18.04.2024 та набирає чинність з 27.05.2024 відповідно до наказу від 29.04.2024 №420-ос (арк. спр. 36-37).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 №516-ОС «Про особовий склад», старшому сержанту ОСОБА_1 , інспектору прикордонної служби 1 категорії старшому оператор групи радіолокаційної розвідки прикордонної розвідувальної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, з 27.05.2024 продовжено дію контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану (зворот арк. спр. 38).

Наказом начальника в/ч НОМЕР_4 від 07.07.2024 №771-ОС «Про особовий склад», ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.07.2024 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення (арк. спр. 35).

Позивачем 26.05.2025 інспектору прикордонної служби вищої категорії начальнику відділення радіотехнічної розвідки та радіоелектронної боротьби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування подано рапорт із прохання клопотання перед вищим командування щодо звільнення ОСОБА_5 , оскільки термін дії контракту закінчився та не виявляє бажання у подальшому проходити службу (арк. спр. 12).

Листом-відповіді від 31.05.2025 №08/41981/25-Вн відповідачем повідомлено, що під час розгляду рапорту встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2024 №486-ОС внесено зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.2024 №420-ОС, в якому старшому сержанту ОСОБА_1 дію контракту продовжено понад встановлені строки на період дії воєнного стану.

А тому, у відповідності до підпункту 1 пункту 307 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 та згідно з абзацом 4 пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підстави для звільнення в запас Збройних Сил України за підпунктом «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутні (арк. спр. 17-18).

Позивач, уважаючи таку відмову у звільненні з лав Збройних Сил України протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і такий стан триває в Україні дотепер.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частинами першою та другою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Проходження військової служби у Державній прикордонній службі врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009).

Відповідно до підпункту 1 пункту 307 Положення № 1115/2009 (в редакції, чинній на момент подання позивачем рапорту), з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені статтею 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Підстави звільнення з військової служби встановлені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ і залежать від виду військової служби.

Зокрема, згідно з пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент набрання чинності Контракту) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України), але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби;

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

ж) у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

з) у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя;

и) у зв`язку з визнанням військовослужбовця таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 цього Закону (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

і) через службову невідповідність (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

ї) у зв`язку з відмовою від проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України).

Позивач, звертаючись до суду з позовом вказав, що він підлягає звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону №2232-ХІІ для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:

на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;

до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;

на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Також і пунктом 41 Положення № 1115/2009 (в редакції, чинній на момент подання позивачем рапорту) визначено, що строк контракту про проходження військової служби продовжується з:

1) військовослужбовцями, прикомандированими до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевих рад, - за згодою цих військовослужбовців на строк виконання ними відповідних повноважень;

2) військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом в умовах, що унеможливлюють укладення ними нового контракту (участь у походах кораблів, проходження військової служби за кордоном у складі національного персоналу, довгострокових закордонних відрядженнях, перебувають у полоні, в стані заручника та за інших обставин), - до закінчення дії зазначених обставин;

3) військовослужбовцями-жінками, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, або військовослужбовцями, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або у відпустці по догляду за хворою дитиною не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку (далі - шестирічного віку за медичними показниками), - до закінчення такої відпустки;

4) військовослужбовцями під час звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту:

до закінчення щорічної основної відпустки, час якої повністю або частково перевищує строк контракту;

на час перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі чи у відпустці, для лікування у зв`язку з хворобою, а також увільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з призначенням амбулаторного лікування.

Про продовження строку контракту про проходження військової служби видається наказ.

Під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період, визначений пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Таким чином, абзацом 4 частини восьмої статті 23 Закону №2232-ХІІ та абзацом 5 підпункту 4 пункту 41 Положення № 1115/2009 імперативно визначено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Разом із тим, відповідно до пункту 20 Положення № 1115/2009, строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі:

для осіб рядового складу - на 3 роки;

для осіб сержантського і старшинського складу - на строк від 3 до 5 років;

для осіб офіцерського складу - на строк від 5 до 10 років.

Для осіб офіцерського складу, які мають право на пенсію за вислугу років, за їх бажанням строк проходження військової служби за новим контрактом може бути продовжено на строк від 2 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Під час дії особливого періоду для військовослужбовців за їх бажанням строк проходження військової служби за новим контрактом може бути продовжено на строк від 1 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Як установлено судом, на реалізацію вказаної норми, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 №516-ОС «Про особовий склад», старшому сержанту ОСОБА_1 , інспектору прикордонної служби 1 категорії старшому оператор групи радіолокаційної розвідки прикордонної розвідувальної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, з 27.05.2024 продовжено дію контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану (зворот арк. спр. 38).

Суд звертає увагу, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 №516-ОС «Про особовий склад» щодо продовження дії контракту є чинним та діючим. Позивачем вказаний наказ не оскаржувався.

З огляду на викладене, зважаючи, що на час вирішення даного спору існує чинний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 №516-ОС «Про особовий склад» щодо продовження дії контракту ОСОБА_1 понад встановлені строки на період дії воєнного стану (не оскаржений та не скасований у встановленому законом порядку), то дії відповідача щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби є правомірними та обґрунтованими.

Зважаючи, що станом на час подання позивачем рапорту про небажання продовжувати військову службу від 26.05.2025 дія контракту укладеного позивачем з ІНФОРМАЦІЯ_1 не закінчилась, а також наявний чинний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 №516-ОС «Про особовий склад» щодо продовження дії контракту позивача понад встановлені строки на період дії воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович