Справа № 183/1801/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 рокуСправа №183/1801/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
25.02.2025 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову серії АА №00021943 від 27 серпня 2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті в частині визначення дати набрання законної сили - 14.09.2024 р., що не відповідає дійсності, по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.;
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми незаконно утриманого штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.;
- стягнути з Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) незаконно утриману суму виконавчого збору в розмірі - 1700 грн 00 коп., мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі - 367 грн 84 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.08.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною, винесено постанову серії АА№00022103, згідно якої установлено, що 23.08.2024 о 13:47 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,75% (2,115 тон), при дозволеній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 16,87% (1,94 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). У зв`язку з чим, керуючись статтями 143, 229, 2795- 2798 і 284 КУпАП, постановлено притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Вищевказану постанову позивач отримала 19.09.2024 шляхом вручення кур`єром Укрпошти, що підтверджуються даними з офіційного сайту Укрпошта, а 27.09.2024 сплатила виписаний штраф у сумі 17 000,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ ПриватБанк, тобто у 10-денний термін згідно ст. 3002 КУпАП.
Однак, Державна служба України з безпеки на транспорті, не вірно вказавши дату набрання чинності постанови та не вірно в подальшому встановивши факт сплати штрафу, направило на примусове виконання постанову серії АА №00022103 від 30.08.2024. Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Дмитра Гриценока, не пересвідчившись у законності документа на примусове стягнення, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77209084 від 19.02.2025, постанову про накладення арешту на кошти позивача, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
19.02.2025 позивачем було отримано смс-повідомлення з АТ КБ ПриватБанк про арешт рахунків. Звернувшись до органів виконавчої служби та ознайомившись з матеріалами справи, з`ясувалось, що банківський рахунок арештовано на підставі постанови про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження, відкритого Самарівським відділом державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а в постанові серії АА №00022103 від 30.08.2024 визначено дату набрання законної сили 14.09.2025, що не відповідає дійсності. Також зазначено, що виконавчий документ фактично виконано, тобто з позивача утримано 19 067,84 грн., а саме 1700,00 грн.- сума виконавчого збору, 17 000,00- сума штрафу, 367,84 грн. сума витрат виконавчого проводження.
Наведені підстави, на думку позивача, є підставою для скасування оскарженої постанови в частині дати набрання нею законної сили -14.09.2024, що не відповідає дійсності, та звернення її до виконання є протиправними. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2025 адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, стягнення суми незаконно утриманого штрафу, стягнення незаконно утриманої суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Адміністративна справа №183/1801/25 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизовного розподілу справ передана судді Царіковій О.В.
Згідно ст. 291 КУПаП, постанова від 30.08.2024 серії АА№00021943 набрала законної сили 12.09.2024 у день її вручення. Відповідач зазначив, що з моменту отримання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 12.09.2024 до сплати нею суми штрафу 27.09.2024 пройшло 15 днів, тому постанову від 30.08.2024 серії АА№00021943 було подано до примусового виконання до Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для стягнення залишку штрафу. Відповідач повідомляє, що інформацію про факт оскарження зазначеної постанови було отримано лише після подання заяви про примусове виконання постанови шляхом подання позивачем позовної заяви до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Оскільки вказана постанова набрала законної сили 12.09.2024, а її оскарження подано ОСОБА_1 20.09.2024 в межах 10-денного строку, визначеного ст. 289 КУПаП, згідно з ч.3 ст.3002 КУПаП, перебіг строків для сплати штрафу за данною постановою зупинився до розгляду скарги.
Враховуючи викладене, та беручи той факт, що штраф за постановою сплачено 27.09.2024, тобто у період зупиненого перебігу строку, 07.10.2024 відповідачем було надіслано лист до Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо повернення виконавчого листа без виконання у звязку з його добровільним виконанням до відкриття виконавчого провадження. Відповідач вважає, що ним було вчинено всі необхідні дії задля уникнення порушень прав позивача.
На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 від Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було надано відзиву на позовну заяву.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.08.2024 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову серії АА №00022103 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. за вчинення порушення відповідальність, за яке передбачена частиною 2 статті 1321 КУпАП.
У постанові серії АА №00022103 від 30.08.2024 зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі - 34 000 грн.
Постанова серії АА №00022103 була винесена 30.08.2024 та скерована на адресу позивача внесену до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а саме: 51215, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина, вул. Миру, 12, що підтверджується копією ф.119 поштового відправлення.

Постанова серії АА №00022103 від 30.08.2024 року набрала законної сили 14.09.2024 року, строк пред`явлення до виконання до 14.10.2024 року, що підтверджується копією постанови в справі.

04.10.2024 року Державною службою з безпеки на транспорті надіслано заяву Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове виконання постанови, в якій зазначено, що відповідно до вимог статей 300-2 та 308 КУпАП надсилає для примусового виконання постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у ст.143 КУпАП серії АА №00021015 від 27.08.2024 для стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн. та надала зазначену постанову державному виконавцю.

19.02.2025 заступником начальника Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитром Гриценоком керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77209084, з примусового виконання постанови серії АА №00022103 від 30.08.2024 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн.

19.02.2025 заступником начальника Дмитром Гриценоком керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору №77209084, з примусового виконання постанови серії АА №00022103 від 30.08.2024 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн. та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1 700 грн.

19.02.2025 заступником начальника Дмитром Гриценоком керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, винесено постанову про розподіл мінімальних витрат виконавчого провадження №77209084, з примусового виконання постанови серії АА №00022103 від 30.08.2024, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн. та визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 367,84 грн.

19.02.2025 заступником начальника Дмитром Гриценоком керуючись вимогами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з коштів з усіх рахунків виконавчого провадження №77209084 з примусового виконання постанови серії АА №00022103 від 30.08.2024, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті, про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави, якою встановлено, що виконавчий документ виконано фактично.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 00.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок прийняття постанов про адміністративні правопорушення, набрання ними законної сили, їх оскарження, тощо, передбачені нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Так, частиною першою статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частина перша статті 291 КУпАП визначає, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу (ч. 2 ст. 291 КУпАП).

У відповідності до ч. 2 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ч. 2 ст. 299 КУпАП).

Згідно ч.1 ст. 3002 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

Згідно ч.2 ст. 3002 КУпАП у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Згідно ч.3 ст. 3002 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Проаналізувавши зміст наведених норм у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання у разі несплати особою штрафу, та не оскарження вказаної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанову від 30.08.2024 серії АА№00021943 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, останнім отримано 12.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштове відправлення.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оскарження позивачем винесеної щодо неї постанови. Згідно КУпАП оскарження постанови відбувається протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили, тобто якщо брати до уваги дату отримання позивачем постанови 12.09.2024 або дату набрання чинності, прописану в постанові 14.09.2024 - то граничний строк оскарження становить 22.09.2024 або 24.09.2024. В матеріалах справи позовну заяву датовано 25.09.2024, а отже пропущений строк її оскарження.

Таким чином, граничний термін сплати позивачем штрафу до 22.09.2024/24.09.2024 включно. Позивачем сплачено штраф лише 27.09.2024, що підтверджується квитанцією. Відповідно, стягувач мав достатні підстави для надсилання для примусового виконання до органу державної виконавчої служби постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі такого штрафу.

Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з тим, що позивачем у добровільному порядку штраф сплачений не був протягом 10 днів з дня набрання постанови законної сили, Державною службою України з безпеки на транспорті виконавчий документ постанову від 30.08.2024 серії АА№00021943 було звернуто до примусового виконання.

04.10.2024 Державною службою України з безпеки на транспорті направлено до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про примусове виконання постанови від 30.08.2024 серії АА№00021943.

З огляду на викладене, суд зауважує, що Державною службою України з безпеки на транспорті не порушено права позивача шляхом направлення постанови про накладення адміністративного стягнення до примусового виконання і подвійного стягнення штрафу, оскільки позивачем штраф не сплачено протягом десяти днів, відведених КУпАП для сплати такого штрафу поза порядком примусового виконання. Відтак, позовні вимоги, звернуті позивачем до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволенню не підлягають.

Згідно ст.2795 КУпАП днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

Таким чином, оскільки поштове відправлення з постановою повернулось із позначкою про отримання 12.09.2024, то відповідно до вимог ст.279-5 КУпАП постанова набрала законної сили.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що державний виконавець, за наявності відмітки у постанові про набрання нею чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві даної постанови, яка є виконавчим документом.

Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 року по справі №380/16826/21.

Суд також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 року у справі №815/6844/17 відповідно до яких, органи ДВС і приватні виконавці у силу Закону України «Про виконавче провадження» не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, перевірки правильності заповнення найменувань сторін виконавчого провадження тощо. Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.

Отже, суд зазначає, що оскаржувана постанова від 19.02.2025 про відкриття виконавчого провадження №76719354 винесена державним виконавцем в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством та з дотриманням принципів обґрунтованості та законності.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат між сторонами зі сплати судового збору у даній справі не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 262, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51; ), Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (51200, Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 7; ) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 червня 2025 року.

Суддя О.В. Царікова