Справа № 560/11840/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 089303 від 25 червня 2025 року відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафі у сумі 17000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою № 089303 від 25 червня 2025 року відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті на Кірик Олену, Олександрівну, і накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 гривень. Під час проведення перевірки встановлено, що транспортний засіб повною масою 3,5 тонни включно, у водія ОСОБА_2 відсутня індивідуальна карточка книги водія, відсутня копія графіку змінності, водіїв, відсутня товаро-транспортна накладна на вантаж відповідного, зразка. Порушено, вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" частина 1 абзац 3. Перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону . України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись з такою постановою відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що водієм під час проведення перевірки не було надано документів передбачених у ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", при цьому позивачка в даному випадку вважається перевізником згідно норм чинного законодавства та з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 02.06.2025 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №НР002603 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складений акт №067515 від 02.06.2025 року, старшим державним інспектором відділу, державного нагляду і контролю у Хмельницькій області про те, що ОСОБА_3 водій керуючи автомобілем "MERSEDES-BENZ", державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 здійснював, вантажні перевезення згідно видаткової накладної № ХМ-11679 від 02 червня 2025 року.

Під час проведення перевірки встановлено, що транспортний засіб повною масою 3,5 тонни включно, у водія ОСОБА_2 відсутня індивідуальна карточка книги водія, відсутня копія графіку змінності, водіїв, відсутня товаро-транспортна накладна на вантаж відповідного, зразка. Порушено, вимоги статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт частина 1 абзац 3. Перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону . України Про автомобільний транспорт.

Акт №067515 від 02.06.2025 водій ОСОБА_2 підписав без зауважень.

Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №089303 від 25.06.2025 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто 17000 грн.

Згідно вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_1 , 2 червня 2025 року о 15 годині 03 хвилин у Хмельницькій області, А/Д. Н-03, 196 км. допустила порушення, вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344).

Статтею 1 Закону №2344 передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 48 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 49 Закону №2344, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Положеннями статті 48 Закону№2344 визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товаро-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний документ для призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Тому відсутність такого документа під час перевірки уповноваженим органом є підставою для притягнення перевізника до відповідальності установленої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону№2344. Виключенням з цього правила є лише випадки якщо перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року по справі № 440/17062/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що законодавець окреслив межі, за яких настає відповідальність установлена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-Ш. Тому, саме у випадку відсутності товаро-транспортної накладної у паперовій та/або електронній формі або її обов`язкових реквізитів, для перевізника настають наслідки передбачені цією нормою у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу.

Зміст та форма товаро-транспортної накладної повинні відповідати вимогам, установленим Законом №2344 та Правилами перевезень вантажів і дотримання цих умов є обов`язком перевізника, невиконання якого є підставою для застосування до нього відповідних заходів реагування.

Частиною третьою статті 48 Закону № 2344 визначено. що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає обов`язкові реквізити автомобільного перевізника та вантажоодержувача, зокрема, повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) та код платника податків згідно з ЄДРПОУ або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім 'я, по батькові водія та номер його посвідчення.

Позивач вказує, що у водія під проведення перевірки була наявна видаткова накладна ХМ № 16679 від 2 червня 2025 року зі змісту якої встановлено, що постачальником товару є ТОВ "Зарічанка", а отримувачем Фізична особа підприємець ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що видаткова накладна не є товарно-транспортною накладною.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, що позивачка не заперечує факту відсутності товарно-транспортної накладної на вантаж у водія.

Твердження позивача, що водій транспортного засобу, який належить позивачці на праві власності не перебуває у трудових відносинах з позивачкою, а тому підстав для настання відповідальності для позивачки немає, є на думку суду безпідставними з огляду на наступне.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт права приватної власності на вантажний автомобіль "MERSEDES-BENZ", державний номерний знак НОМЕР_1 , що не заперечує також позивачка.

При цьому, як встановлено з акту №067575 від 02.06.2025, що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу на вказаному транспортному засобі без передбачених документів відповідно до ст.48 Закону №2344.

За приписами абз.3 ч. 1 ст.60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344 визначено, що суб`єктом відповідальності є автомобільний перевізник.

Таким чином, спірним у цій справі є питання правомірності стягнення саме позивача як власника транспортного засобу адміністративно-господарських санкцій та визначення такого власника перевізником.

Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344 та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ст.1 цього Закону визначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст.49 Закону №2344, водій транспортного засобу зобов`язаний:

мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуваною постановою від 25.06.2025 №089303 до позивача як перевізника застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн на підставі акта рейдової перевірки від 02.06.2025 № 067515, яким зафіксовано порушення статті 48 Закону № 2344, яке полягає у тому, що перевізник під час перевезення транспортним засобом марки "MERSEDES-BENZ", державний номерний знак НОМЕР_1 , вантажу не забезпечив водія ТТН на вантаж, індивідуальної контрольної книжки чи копії графіку змінності водіїв. Водночас, на момент перевірки будь-які документи про користування транспортним засобом іншою особою, водієм не надано, що не заперечується позивачем.

Суд зазначає, що позивачкою не надано до суду жодних доказів, щодо передачі вказаного автомобіля в оренду, чи інше право користування, а отже твердження позивача, щодо протиправності виявлених порушень працівниками відповідача, та визначення саме перевізником позивачку є безпідставними.

В даному випадку, саме власника транспортного засобу слід вважати автомобільним перевізником і відповідно він несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону №2344 не спростовується матеріалами справи, що насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

Суд також зазначає, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази щодо складення документів відносно неналежної особи, оскільки відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автоперевізника.

Таким чином, з аналізу наведених вище обставин та норм права, суд вважає, що за відсутності на момент перевірки документу, що підтверджує факт передачі ТЗ особі відмінній від власника, і такий документ не надано до територіального органу Укртрансбезпеки до розгляду справи, то автомобільним перевізником слід вважати власника транспортного засобу.

Таким чином, твердження Позивача, що він не є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344 не відповідає дійсності.

Суд також зазначає, що посилання позивачки на висновок Верховного Суду у справі №240/22448/20 не є подібним до справи, що розглядається, у розрізі того, що автомобільний перевізник встановлюється відповідно до ТТН, оскільки у даних справах такі документ були наявними. Відтак, зазначені справи є не релевантними, так як висновки сформовані щодо ТТН в яких наявна однозначна інформація про автомобільного перевізника, що є категоричною відмінністю від справи №560/11840/25.

Крім того, під час проведення перевірки працівниками відповідача встановлено відсутність у водія індивідуальної контрольної книжки водія чи копії графіку змінності водіїв, що зафіксовано в Акті №067515 від 02.06.2025.

Таким чином, під час проведення перевірки водій, в порушення вимог статті 48 Закону №2344, водій також не надав належним чином заповнену роздруківку даних роботи тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

Зважаючи на це, відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №089303 від 25.06.2025 за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", та відповідно до абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем господарських правопорушень - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт, за що абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, протиправності у його діях підчас проведення рейдової перевірки та прийняття спірної постанови судом не встановлено, відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки, в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.06.2025 року №089303 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя О.П. Шевчук