Справа № 520/19047/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.Справа № 520/19047/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) по справі № 520/19047/25

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича третя особа: ОСОБА_2

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні ВП № 55683791 щодо передачі на реалізацію нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені заявкою приватного виконавця на передачу на електронні торги, призначені ДП «Сетам» на 28 липня 2025 року о 09 год. 00 хв. за номером лоту 580054.

Разом з позовом, ОСОБА_1 подав суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом негайної заборони приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Близнюкову Ю.В. та іншим особам, у тому числі ДП «Сетам» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 55683791 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 640/1785/16-ц від 31.01.2018 - до набрання законної сили рішенням суду в даній адміністративній справі.

В обґрунтування зазначив, що дії приватного виконавця щодо передачі на реалізацію нерухомого майна суперечать ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" та п.5-2 Розділу VI Закону України "Про іпотеку", а отже можуть призвести до неправомірного продажу предмету іпотеки під час дії правового режиму воєнного стану.

Також, вважає, що у випадку реалізації належного позивачу майна до вирішення спору по суті, йому доведеться докласти значних зусиль та витрат, щоб відновити порушене право та повернути власне нерухоме майно із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача щодо протиправних дій приватного виконавця, які полягають у передачі на реалізацію предмета іпотеки - 1/2 квартири, належної позивачу, шляхом проведення електронних торгів в період мораторію на вчинення таких дій під час воєнного стану. Відтак, на думку апелянта, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі.

Зауважує, що у випадку задоволення позову, ОСОБА_1 буде необхідно докладати значних зусиль та витрат для відновлення та захисту своїх інтересів у майбутньому щодо повернення власного нерухомого майна із чужого незаконного володіння.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. (далі - відповідач), ОСОБА_2 (далі третя особа) не надали відзиви на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову у заявлений спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. (ч. 2 ст. 151 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав заяву про вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд першої інстанції до відкриття провадження в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 154 КАС України розглянув заяву позивача, за наслідками якої відмовив у її задоволенні.

В подальшому, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 закрито провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є дії приватного виконавця, вчинені під час примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова, постановленого у порядку цивільного судочинства, а тому справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 без змін.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду, судами першої та апеляційної інстанції встановлено неможливість розгляду зазначеного спору в порядку адміністративного судочинства, тоді як заходи забезпечення позову вживаються судом у визначених КАС України випадках лише в межах позовних вимог та до ухвалення судом рішення по суті спору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність адміністративного спору в межах цієї справи.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 по справі № 520/19047/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 29.09.2025 року