Справа № 695/435/25
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/435/25
номер провадження 2-а/695/23/25

23 вересня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 27.01.2025 відповідачем винесено постанову №72, якою накладено на нього штраф у розмірі 17 000 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова винесена у зв`язку з тим, що позивач, ніби-то не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, яка направлена поштовим зв`язком через оператора «Укрпошти». Однак позивач наполягає, що вказана повістка ним не була отримана, а його неявка до ТЦК та СП 17.10.2024р. не є наслідком його дій або бездіяльності. Позивач вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, повістка йому особисто не вручалась від її отримання позивач не відмовлявся. Також вказував, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. При цьому зазначає, що 07.02.2023 року він проходив військово-лікарську комісію, був визнаний обмежено придатним та підлягав наступному огляду 07.07.2024 року. Крім того, позивач уточнив свої всі персональні дані вчасно 18.05.2024 року у «Резерв +».
Позивач вказував на відсутність складу адміністративного правопорушення, а також відсутність належних доказів, які б стверджували його вину у вчиненні правопорушення.
За цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 17.02.2025р. відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, а також попереджено, що в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.
У судове засідання учасники справи не прибули.
Позивач надав суду заяву, в якій на задоволенні позову наполягав з підстав, які вказані у позовній заяві, просив справу розглядати за його відсутності.
Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, а також будь яких заяв щодо причин відсутності в судовому засіданні на адресу суду не направив. Також до суду не надійшли жодні докази правомірності винесення оскарженої постанови, відзив суду не наданий.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того ч. 2 ст. 175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
З огляду на вказане, враховуючи, що ч. 1 ст. 286 КАС України передбачено обмежений строк вирішення судом справ цієї категорії, суд вирішив провести розгляд на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи копії повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 не долучено.
З трекінгу поштових відправлень та копії поштового конверта вбачається, що працівник «Укрпошти» не дочекався трьох днів з моменту залишення повідомлення про необхідність отримання рекомендованого листа та поставив відмітку «за закінченням терміну зберігання» що не відповідачє п. 82 Правил надання поштового зв`язку.
З постанови у справі про адміністративне правопорушення № 72 від 27.01.2025 судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову, відповідно до якої 27.01.2025р. в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1, 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022р. (зі змінами), відповідно до ст. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024р., будучи належним чином оповіщеним поштовим оператором «Укрпошта» 30.11.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 (поштове відправлення направлялось на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання громадянина та повернуте з приміткою «за закінченням терміну зберігання», при цьому особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання), до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Вказана постанова отримана ОСОБА_1 27 січня 2025 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Позивачем не заперечувалося те, що він за викликом не з`явився, оскільки він не отримував повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , від її отримання не відмовлявся, згідно відомостей про рух поштового відправлення, останнє повернулося на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та не було вручено позивачу.
Крім того із самої оспорюваної постанови неможливо встановити, на яку саме дату та час викликався ОСОБА_1 та з якою метою, бо відповідно до військово-облікового документу «Резерв +» військово-облікові дані позивач уточнив 18.05.2024 року з відміткою: «Дані уточнено вчасно», за постановою ВЛК від 07.07.2023 року є непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
27.01.2025 винесено спірну постанову №72, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, у зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, чим порушено вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У вказаній оспорюваній постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1, 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022р. (зі змінами), відповідно до ст. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024р., будучи належним чином оповіщеним поштовим оператором «Укрпошта» 30.11.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 (поштове відправлення направлялось на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання громадянина та повернуте з приміткою «за закінченням терміну зберігання», при цьому особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання), до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
Таким чином доводи позивача про те, що він не отримував вказану повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходить своє підтвердження відповідно до матеріалів справи.
Разом із тим суд звертає увагу, що згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок 560) (в редакції на день винесення оспорюваною постанови), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Зі змісту наведеного положення слідує, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщенним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні, зокрема:
(І) відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або
(ІІ) відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.
Отже, проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання прирівнюється законодавцем до належного повідомлення особи про виклик її до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть незважаючи на те, що фактично особа може бути не ознайомлена із необхідністю явки її до територіального центру.
Вказані приписи Порядку №560 є чинними і на день розгляду вказаного спору.
Як вбачається з витягу із системи «Резерв+», який наданий позивачем, адреса місця проживання останнього зазначена: АДРЕСА_1 , тобто саме та адреса, за якою і була направлена повістка.
Проте поштове відправлення повернулось на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з приміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже позивач не може вважатась таким, що належним чином був оповіщений до явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Суд погоджується із твердженням позивача, що він був позбавлений можливості з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки повістка належним чином не вручена.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.
Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 229, 241-243, 246, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 72 від 27.01.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000.00 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Середа Л.В.