Справа № 285/4771/25
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4771/25

провадження у справі №2-а/0285/101/25

29 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі головного спеціаліста-інспектора з паркування Пирогової Юлії Юріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії 2КІ № від 22.08.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 700 грн.

В обґрунтовування позову посилався на наступні обставини.

Відповідно до п. 15 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ № 1342 від 03.12.2009, майданчик для платного паркування повинен бути обладнаний дорожніми знаками, розміткою та інформаційним щитом із зазначенням порядку оплати та тарифів.

На місці, де було припарковано автомобіль позивачем, дорожньої розмітки не було, а дорожній знак, що інформує про платність паркування, був розташований таким чином, що його неможливо було побачити з напрямку руху позивача.

У матеріалах справи, доданих інспектором, містяться лише дві фотографії, зроблені з різницею близько 10 хвилин.

На жодному з фото не зафіксовано дорожній знак разом із автомобілем позивача.

На фото не видно жодних ознак порушення правил дорожнього руху чи правил паркування.

Інспектор лише сфотографував автомобіль позивача двічі, що не є належним доказом несплати паркування чи порушення Правил дорожнього руху.

Винесення постанови за відсутності чітких ознак платного паркування суперечить принципу правової визначеності, закріпленому практикою Конституційного Суду України та ЄСПЛ.

08.09.2025 ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області у даній справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін.

19.09.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Посилався на правомірність оскаржуваної постанови. Надав копії фотоматеріалів з місця події, копії розпорядчих та технічних документів щодо організації майданчику платного паркування за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 33-51.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, 22 серпня 2025 року Головним спеціалістом-інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пироговою Юлією Юріївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № (далі - Постанова).

В оскаржуваній постанові відповідача зазначено, що ОСОБА_1 22.08.2025 року об 11 год. 17 хв. порушив правила зупинки, стоянки, паркування, а саме - транспортний засіб залишено на майданчику для платного паркування без оплати за паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Місце події - вул. Саксаганського, 33-51 в м. Києві.

На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1 Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожній знак 5.43 ПДР України "Зона стоянки" - позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Табличка 7.14 "Платні послуги" - застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування тягнуть за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Згідно з приміткою до статті, під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Стаття 14-2 КУпАП визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Правила паркування транспортних засобів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 (далі по тексту - Правила паркування).

Відповідно до п. 2 Правил паркування, дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики.

Суд визнає помилковим посилання позивача на невідповідність місця паркування його автомобіля вимогам п. 15 Правил паркування, оскільки дана норма поширюється лише на спеціально обладнані майданчики для паркування, якими, відповідно до визначення п. 4 зазначених Правил є майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

З наданих суду фотозображень вбачається, що місцем паркування автомобіля позивача був майданчик для паркування, розміщений в межах проїзної частини вулиці, що згідно п. 4 Правил паркування визначається як "відведений майданчик для паркування".

Відповідно до п. 13 Правил паркування відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Відповідно до п. 26 Правил паркування, користувач зобов`язаний:

- поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

- сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;

- розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;

- після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Пунктами 1.32, 1.33 Розділу 34 ПДР встановлено вимоги до дорожньої розмітки майданчиків та місць паркування.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що відповідна Правилам паркування та ПДР дорожня розмітка є необхідною умовою організації майданчиків для паркування.

Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб Позивача, розміщено на майданчику НОМЕР_1 на вул. Саксаганського, 33 - 51 в м. Києві, який згідно наданої відповідачем схеми, призначений для платного паркування.

Місце паркування автомобіля позивача підтверджується GPS-координатами на фотознімках:

- фото 1 - 50.43621333, 30.51147,

- фото 2 - 50.43601444, 30.51334667,

- фото 3 - 50.43613167, 30.51159139,

- фото 4 - 50.43613306, 30.51152472,

- фото 5 - 50.43621333, 30.51147.

З наданих суду фотозображень вбачається, що місце розташування автомобіля позивача не мало спеціальної дорожньої розмітки, що має позначати ділянку дороги як місце паркування.

Наявність відповідних дорожніх знаків, що позначають початок ділянки проїзної частини як майданчик для паркування, є очевидно недостатнім для визначення території такого майданчика за відсутності геометричних меж, оформлених спеціальною дорожньою розміткою.

За таких обставин, відсутність дорожньої розмітки позбавляє водіїв можливості сприймати певну ділянку як майданчик для платного паркування та діяти у відповідності з вимогами відповідних Правил паркування.

З огляду на вищезазначене, суд не оцінює доводи сторін щодо належного розташування дорожніх знаків на спірній ділянці вулиці Саксаганського у м. Києві, оскільки за відсутності дорожньої розмітки у місці паркування автомобіля позивача відсутні підстави для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме за неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 3 ст. 286 КУС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Згідноп. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відшкодування витрат позивача зі сплати судовго збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Пирогової Юлії Юріївни від 22.08.2025 серія 2KI № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент територіального контролю міста Києва виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), адреса м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31; .

Суддя А.В. Помогаєв