Справа № 160/8817/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2025 рокуСправа №160/8817/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
25 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання відносно оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 25 березня 2025 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч. 6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 262 Кодексу адміністративного України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно із ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали від 25 березня 2025 року на адресу суду від відповідача 31.03.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідно до інформації, наданої Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, 28.11.2022 позивач звернувся до ГУ ДМС в Дніпропетровській області із заявою-анкетою. № 105131905 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 17.12.2021, виданої Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) у зв`язку із закінченням строку її дії, до якої були додані, зокрема і копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 та копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.10.2022.
Відповідно до інформації, яка міститься матеріалах справи за заявою-анкетою Озчирпан Юміт Бюлент № 105131905 від 28.11.2022 року про обмін посвідки на тимчасове проживання, підстава для видачі посвідки № НОМЕР_1 позивачу возз`єднання сім`ї з громадянином України на підставі шлюбу за свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_3 від 23.01.2021, підстава обміну посвідки у зв`язку з закінченням терміну дії возз`єднання сім`ї з громадянином України на підставі шлюбу за свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 від 06.10.2022. Під час розгляду наведеної заяви позивача та перевірки поданих документів, відповідачем було з`ясовано, що шлюб позивача за свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 23.01.2021 (що був підставою для надання посвідки № НОМЕР_1 ) був розірваний 09.08.2022 згідно даних витягів з Державних реєстрів цивільного стану про шлюб та про розірвання шлюбу від 30.11.2022. Таким чином, позивач звернувся за обміном посвідки № НОМЕР_1 , у якої припинилися підстави для перебування на території України у зв`язку із розірванням шлюбу на підставі якого посвідку було видано та яку було скасовано рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській, тобто територіальним органом, який видавав посвідку а отже, така посвідка не підлягає подальшому обміну у зв`язку із закінченням строку її дії, натомість підлягає вилученню та знищенню.
03.04.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Турецької Республіки, що підтверджується копією його паспорту № НОМЕР_4 .
17.12.2021 позивачу була видана посвідка на тимчасове проживання в Україні за № НОМЕР_1 з підстави 04/14 (возз`єднання з сім`єю - внаслідок укладення шлюбу із громадянкою України ОСОБА_2 згідно із свідоцтвом про шлюб - НОМЕР_5 від 23.01.2021) із терміном дії до 16.12.2022,
Відповідно до копії довідки від 07.02.2022 №44 про реєстрацію місця проживання громадянин Туреччини - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 13.04.2021.
28.11.2022 позивач звернувся до ГУ ДМС в Дніпропетровській області із заявою про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку із закінченням строку її дії, до якої були додані, зокрема і копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 та копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 06.10.2022.
Під час розгляду вказаної заяви позивача та перевірки поданих документів, відповідачем було з`ясовано, що шлюб позивача за свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 23.01.2021 (що був підставою для надання посвідки № НОМЕР_1 ) розірваний 09.08.2022 згідно з даними витягів з Державних реєстрів цивільного стану про шлюб та про розірвання шлюбу від 30.11.2022.
Не погодившись із зазначеним рішенням позивач оскаржив його до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у справі № 160/3923/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.08.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №7009 від 07.12.2022р., зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №l 009 від 07.12.2022р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання;

- зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В.Липинського, буд.7; ) повторно розглянути заяву позивача від 28.11.2022р. щодо оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) з прийняттям рішення з дотриманням вимог пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та зниження посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 та з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

29.08.2023 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 28.11.2022 та прийнято рішення № 7009 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання позивачеві на підставі підпунктів 2, 11 пункту 61 Порядку №322.

Не погодившись із зазначеним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 160/26339/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській від 29.08.2023 №7009 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання відносно оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з прийняттям рішення з дотриманням вимог пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та зниження посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 та з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Позивач через свого представника звернувся до відповідача із запитом від 24.06.2024 про проведення перевірки адреси проживання громадянина республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою його фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_4 .

Листом від 01.07.2024 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що станом на 01.07.2024 у Головному управлінні відсутні законні підстави для здійснення перевірки фактичного місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки рішення за результатами повторного розгляду заяви від 28.11.2022 про обмін посвідки на тимчасове проживання прийнято 21.06.2024 року.

До цього листа відповідач додав рішення від 21.06.2024 № 7009 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання позивачу на підставі підпункту 11 пункту 61 Порядку №322.

Не погодившись із зазначеним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі № 160/20786/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.06.2024 №7009, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:

- визнано противоправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській від 21.06.2024 №7009 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням чинного договору медичного страхування від 03.07.2024 на ім`я ОСОБА_1 та адреси фактичного проживання громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 .

28 лютого 2025 року позивач отримав супровідний лист від відповідача з рішенням про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 21.02.2025 № НОМЕР_8 на підставі підпункту 11 пункту 61 Порядку пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання

Не погоджуючись з цим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. №3773-VI (далі-Закон №3773-УІ), Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-III (далі-Закон №2491-III), Положенням про ДМСУ №360, Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та зниження посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 (далі - Порядок №322).

Згідно з Положенням про Державну міграційну службу України, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360 встановлено, що ДМСУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів (п.1).

ДМСУ відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8 п.4).

Пунктом 7 Положення встановлено, що ДМСУ здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Отже, наведені приписи свідчать про те, що саме на відповідача як територіальний підрозділ ДМСУ, покладено повноваження щодо оформлення і видачі документів для тимчасового або постійного проживання в Україні.

Статтею 3 Конституції України встановлені права і свободи людини та їх гарантії, які визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону № 2491-III іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч.3-13 цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України (ч.14 ст.4 Закону № 3773-VI).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI встановлено, що возз`єднання сім`ї - в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Згідно із абз. 6 ч. 1 ст.15 Закону №3773-VI передбачено, що в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, здійснюється за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Отже, Закон №3773-VI передбачає право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином/громадянкою України та посвідки на тимчасове проживання.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства у випадку, визначеному ч.15 ст.4 Закону №3773-VI (возз`єднання сім`ї з громадянами України), становить один рік (п.5 ч.1 ст.5-1 Закону №3773-VI).

Механізм оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання передбачений Порядком №322.

Відповідно до п.1, 2 Порядку №322 передбачено, що посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Підпунктом 1 пункту 3 Порядку № 322 встановлено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Згідно з пп. 3 п. 7 Порядку №322 передбачено, що у разі закінчення строку дії посвідки здійснюється її обмін.

Посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін посвідки до закінчення строку її дії (п.п.7 п.71 Порядку №322).

Відповідно до п.9 Порядку № 322 визначено, що оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС.

Положеннями пунктів 21, 22 Порядку № 322 встановлено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Згідно з пунктами 35 та 36 Порядку № 322 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Відповідно до пункту 41 Порядку № 322 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Згідно з п.42 Порядку №322 визначено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Пункт 61 Порядку №322 містить вичерпний перелік підстав для відмови в оформленні та видачі посвідки, серед яких є, а саме: іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення; в інших випадках, передбачених законом (підпункти 2, 11 пункту 61).

Копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні - пункт 62 Порядку №322.

Аналізуючи наведені приписи чинного законодавства, можна дійти висновку, що за наведеними нормами визначені права та повноваження підрозділу ДМСУ щодо перевірки обставин вказаних у заяві-анкеті особи та доданих до неї документів, у тому числі, і шляхом надсилання запитів до відповідних державних органів або їх територіальних органів та саме на територіальні органи ДМС покладено обов`язок прийняття рішень за такими заявами.

Наведеними нормами також визначено обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, прийняти рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідок із зазначенням причин відмови.

Як було зазначено, відповідачем прийнято рішення від 21.02.2025 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання позивачеві за № НОМЕР_8 на підставі підпункту 11 пункту 61 Порядку №322, тобто, з таких підстав, а саме: в інших випадках, передбачених законом.

Аналізуючи зміст спірного рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що пп. 11 п. 61 Порядку №322 (в інших випадках, передбачених законом) не містить конкретно визначених підстав для відмови у видачі посвідки, а є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого законодавства, тому зазначення у рішенні про відмову у видачі посвідки загальної норми права (п.п.11 п.61 Порядку №322) без вказівки на конкретну підставу для такої відмови, не може вважатися виконанням законодавчо визначеного обов`язку, передбаченого пунктом 62 Порядку №322 (прийняття рішення про відмову із зазначенням причини відмови).

В матеріалах справи наявна копія договору медичного страхування для осіб, які проживають на території України від 03.07.2024, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «СГ «ТАС».

У вказаному договорі зазначена адреса фактичного проживання громадянина республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 .

За викладених обставин та враховуючи проаналізовані наведені приписи чинного законодавства щодо процедури прийняття рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні у їх сукупності, суд робить висновок, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення у його тексті не було зазначено належних та обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 968,96 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Липинського, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській від 21.02.2025 року № 0733 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання відносно оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Липинського, 7, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук