Справа № 990/83/25
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2025 року

м. Київ

справа №990/83/25

адміністративне провадження № П/990/83/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів: Білак М. В., Загороднюка А. Г., Мацедонської В. Е., Соколова В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/83/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. 12 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ВРП ініціювала припинення повноважень ОСОБА_1 як судді шляхом звернення із відповідною рекомендацією до Окружного адміністративного суду міста Києва із листами від 22 серпня 2024 року № 25247/0/9-24 та від 24 вересня 2024 року № 27265/0/9-24, у яких стверджувала про факт наявності російського громадянства у судді ОСОБА_1 .

3. Наказом Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року № 84/к ОСОБА_1 відраховано зі штату суддів, у зв`язку із припиненням повноважень судді.

4. Водночас 27 лютого 2025 року ВРП прийняла рішення № 354/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

5. На думку позивачки, рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 є незаконним, оскільки прийнято всупереч Конституції України, Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент).

6. ОСОБА_1 указала, що оскаржуване рішення ВРП ухвалювалося неповноважним складом ВРП (наявності конфлікту інтересів серед членів), оскільки у вирішені питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва приймав участь член ВРП Маселко Р. А. , який неодноразово був стороною судового процесу під головуванням судді ОСОБА_1 і який наголошував на наявності конфлікту інтересів із суддею в інших правовідносинах (як член Громадської ради доброчесності, де брав самовідвід).

7. Копія рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 надіслана ОСОБА_1 без жодного підпису членів ВРП, у тому числі за відсутності електронних підписів, що, на думку позивачки, є підставою для його скасування відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII.

8. Крім того, оскаржуване рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

9. На переконання позивачки, члени ВРП діяли всупереч статті 126 Конституції України, пунктів 13.36 та 13.43 Регламенту, відповідно до якого якщо на момент розгляду дисциплінарної справи суддя звільнений з посади або його повноваження припинені з визначених законом підстав, дисциплінарне провадження закривається ухвалою Ради, Дисциплінарної палати, проте ВРП провадження у дисциплінарній справі не закрито. Під час засідання 27 лютого 2025 року члени ВРП знову порушують Конституцію України і діють уже всупереч пункту 18.9 Регламенту ВРП, згідно з яким якщо суддя звільнений з посади або його повноваження припинені на момент розгляду Радою питання про його звільнення з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, питання про звільнення такого судді залишається без розгляду, про що постановляється ухвала, разом із цим ВРП такої ухвали не винесено.

10. ОСОБА_1 також вважає, що одночасне застосування до неї двох різних процедур, визначених статтею 126 Конституції України, а також розділом VII Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) порушує принцип законності та правової визначеності, які є фундаментальною складовою верховенства права і означає, що закони та правові акти повинні бути ясними та передбачуваними. Конституція України та Закон № 1402-VIII не передбачають можливості одночасного застосування процедури припинення повноважень судді, а після цього застосування до нього як судді дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення. До того ж, звільнення ОСОБА_1 з посади відбулося з порушеннями таких основоположних конвенційних принципів як: верховенства права, незалежного та безстороннього суду, правової визначеності, поваги до приватного життя (статті 6 та 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

11. Крім того, на думку позивачки, оскаржуване рішення ВРП прийнято за відсутності посилань на обставини допущення суддею поведінки, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питанням дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

Позиція інших учасників справи

12. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 ВРП зазначила, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими.

13. ВРП указала, що оскаржуваним рішенням ВРП не вирішувала питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а реалізувала повноваження щодо вирішення питання про звільнення судді на підставі рішення, ухваленого уповноваженим органом - Дисциплінарною палатою ВРП.

14. ВРП звернула увагу, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу). Зміст оскарженого рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 містить посилання на визначені законом підстави для звільнення (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України) та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків - рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, залишене без змін рішенням ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25.

15. ВРП також зазначила, що оскаржуване рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15/25 прийнято повноважним складом Ради та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні. Рішення також містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків. Отже, на переконання ВРП, підстави для оскарження і скасування рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15/25, визначені частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII, відсутні.

16. На переконання відповідача, рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі, тому за своєю суттю є кадровим. У межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).

17. У зв`язку з викладеним ВРП просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову в повному обсязі.

Рух справи у Верховному Суді

18. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 31 березня 2025 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення, вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів, призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

19. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 травня 2025 року клопотання представника ВРП про зупинення провадження у справі № 990/83/25 задоволено. Зупинено провадження у справі № 990/83/25 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990SCGC/8/25 за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24. Зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі.

20. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22 вересня 2025 року поновив провадження у справі № 990/83/25 та призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

21. 25 та 26 вересня 2025 року від ОСОБА_1 та ВРП до Верховного Суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Установлені у справі обставини та зміст спірних правовідносин

22. Указом Президента України від 17 червня 2008 року № 552/2008 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва строком на п`ять років.

23. Постановою Верховної Ради України від 16 травня 2013 року № 248-VII ОСОБА_1 обрана суддею Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.

24. 22 липня 2024 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга Служби безпеки України (далі - СБУ) щодо дисциплінарного проступку судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .

25. Листом від 22 серпня 2024 року № 25247/0/9-24 ВРП поінформувала Голову ліквідаційної комісії, керівника апарату суду Дмитра Миронюка про встановлений СБУ факт наявності російського громадянства у судді ОСОБА_1 (а. с. 32).

26. Друга Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 23 жовтня 2024 року № 3102/2дп/15-24 відкрила дисциплінарну справу за дисциплінарною скаргою СБУ стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю в її поведінці ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме: допущення суддею поведінки, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

27. Наказом голови ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року № 84/к ОСОБА_1 , суддю Окружного адміністративного суду міста Києва, відраховано зі штату суддів 31 жовтня 2024 року, у зв`язку із припиненням повноважень судді (частина сьома статті 126 Конституції України), про що повідомлено ВРП листом від 04 листопада 2024 року № 07-38/172 (а. с. 37, 38).

28. Рішенням від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24 Друга Дисциплінарна палата ВРП притягнула суддю Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Ухвалюючи рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, Друга Дисциплінарна палата ВРП керувалась тим, що згідно з направленими до ВРП повідомленнями СБУ (листи від 18 липня 2024 року № 9645/0/8-24, від 30 липня 2024 року № 10034/0/8-24) у ОСОБА_1 наявне російське громадянство. Цей факт СБУ додатково підтвердила листом від 03 жовтня 2024 року № 14/5/1-6500, зазначаючи, що суддя ОСОБА_1 станом на 03 жовтня 2024 року має чинний паспорт громадянки російської федерації, що підтверджується відомостями та роздруківкою із сайту «Проверка-паспорта.рф».

Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , порушуючи норми суддівської етики та стандарти поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, допустила поведінку, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, тим самим вчинила істотний дисциплінарний проступок, передбачений частиною дев`ятою статті 109 Закону № 1402-VІІІ.

29. ВРП рішенням від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25 залишила без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24.

ВРП погодилася з висновком її Другої Дисциплінарної палати, що дії судді ОСОБА_1 призвели до негативних наслідків, зокрема до підриву авторитету судової влади, та вплинули на публічний імідж системи правосуддя, оскільки відомості щодо цих подій були поширені в медіа та набули суспільного розголосу.

30. 29 січня 2025 року до ВРП за вх. № 1635/0/9-25 надійшло подання Другої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

31. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між членами ВРП від 29 січня 2025 року вказане клопотання передано члену ВРП Кандзюбі О. В. , який склав висновок від 10 лютого 2025 року з рекомендацією звільнити ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (а. с. 89-90).

32. 27 лютого 2025 року ВРП прийняла рішення № 354/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

33. Водночас рішення ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 05 червня 2025 року у справі № 990SCGC/8/25 (провадження № 11-96сап25) скаргу ОСОБА_1 задовольнила.

Рішення ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, скасувала.

34. Уважаючи протиправним рішення ВРП № 354/0/15-25, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка доводів позовної заяви та аргументів учасників справи

35. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

36. Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

37. Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, Законом № 1402-VIII та Законом № 1798-VIII.

38. Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

39. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

40. Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, факт допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).

41. Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

42. Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

43. Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

44. На підставі статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

45. Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

46. За змістом частини першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

47. Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

48. Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

49. Із ксерокопії оскаржуваного рішення ВРП убачається, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 15 членами, які брали участь у його ухваленні.

50. У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що член ВРП Маселко Р. Ю. не мав права брати участь у голосуванні та відповідно підписувати рішення від 27 лютого 2025 року, оскільки він неодноразово був стороною судового процесу під головуванням судді ОСОБА_1, і який наголошував на наявності конфлікту інтересів із суддею в інших правовідносинах, а саме як член Громадської ради доброчесності, де брав самовідвід.

51. Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1798-VIII член ВРП не може брати участі в розгляді питання і підлягає відводу, якщо буде встановлено, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті справи, є родичем особи, стосовно якої розглядається питання, або якщо будуть встановлені інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

За наявності таких обставин член Вищої ради правосуддя повинен заявити самовідвід.

52. Як убачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2025 року у справі № 990SCGC/8/25 (провадження № 11-96сап25) 23 жовтня 2024 року Друга Дисциплінарна палата ВРП, розглянувши заяву члена цієї палати Маселка Р. А. про самовідвід від участі в розгляді скарги СБУ стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1, вирішила відмовити в задоволенні такої заяви з огляду на непідтвердження обставин, які б свідчили, що член Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселко Р. А. особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

53. Таким чином, член Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселко Р. А. заявляв самовідвід від участі в розгляді скарги СБУ стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1798-VIII. Водночас у задоволенні самовідводу було відмовлено з огляду на непідтвердження обставин, які б свідчили, що Маселко Р. А. особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

54. Отже, після відмови в задоволенні самовідводу член Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселко Р. А. мав підстави повторно не заявляти самовідвід від участі в розгляді питання щодо тієї ж особи, по якій розглядалось відповідне подання про звільнення з посади судді.

55. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також вважає за необхідне зазначити, що згідно із частиною другою статті 33 Закону № 1798-VIII за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, відвід члену Вищої ради правосуддя може заявити особа, за поданням якої розглядатиметься питання, а також особа, стосовно якої вирішується питання, чи особа, що подала заяву, скаргу.

56. Разом із цим, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 заявляла відвід члену Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселко Р. А., що в сукупності із наведеним вище спростовує посилання позивачки про те, що член ВРП Маселко Р. А. не мав права брати участь у голосуванні та підписувати рішення від 27 лютого 2025 року.

57. Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

58. Оцінюючи рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.

59. Так, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді слугувало рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, залишене без змін рішенням ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25, про притягнення судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання про звільнення її з посади судді.

60. Водночас зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 05 червня 2025 року у справі № 990SCGC/8/25 (провадження № 11-96сап25) скаргу ОСОБА_1 задовольнила.

Рішення ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, скасувала.

61. Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивоване тим, що звільнити з посади судді можна особу, яка є суддею в розумінні статті 52 Закону № 1402-VIII, зокрема займає штатну суддівську посаду в одному із судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Звільнення особи з посади судді у випадку, коли вона цю посаду вже не займає у зв`язку з припиненням повноважень судді з передбачених статтею 126 Конституції України підстав, не здійснює правосуддя і відрахована зі штату відповідного суду, не узгоджується з вимогами зазначеної статті Основного Закону України та наведених вище норм законів України № 1402-VІІІ та № 1798-VIII (пункти 116, 117 постанови).

62. Велика Палата Верховного Суду також указала, що відповідно до положень пункту 13.39 Регламенту ВРП, якщо на момент розгляду дисциплінарної справи суддя звільнений з посади або його повноваження припинені з визначених законом підстав, дисциплінарне провадження закривається ухвалою Ради, Дисциплінарної палати. Рішення про закриття дисциплінарного провадження у зв`язку зі звільненням судді або припиненням його повноважень має містити тільки посилання на ці обставини (пункт 13.43 Регламенту ВРП). Як відомо з обставин цієї справи, відповідно до наказу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року № 84/к суддю ОСОБА_1 відраховано з 31 жовтня 2024 року зі штату суду у зв`язку із припиненням повноважень судді на підставі частини сьомої статті 126 Конституції України.

63. За висновком Великої Палати Верховного Суду всупереч зазначеним законодавчим нормам та положенням Регламенту ВРП, Друга Дисциплінарна палата ВРП притягнула ОСОБА_1 як суддю Окружного адміністративного суду міста Києва до дисциплінарної відповідальності рішенням від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, тобто після того, як повноваження цієї судді були припинені з підстави, визначеної пунктом 2 частини сьомої статті 126 Конституції України. ВРП за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Дисциплінарної палати не виправила допущених порушень, у зв`язку із чим спірне рішення підлягає скасуванню (пункти 122, 123 постанови).

64. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

65. Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

66. Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт протиправності звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, не потребує доказування.

67. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду враховує, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала на те, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП та оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу), а також те, що рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі. Вказане зазначив і сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

68. Водночас, оскільки рішення ВРП від 28 січня 2025 року № 124/0/15-25, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24, яке лягло в основу оскарженого рішення ВРП від 27 лютого 2025 року, скасовано постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2025 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що рішення ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, не відповідає вимогам частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII, а також критеріям обґрунтованості, безсторонності та розсудливості, визначеним статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним і скасування.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 256, 262, 266 КАС України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 27 лютого 2025 року № 354/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 29 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді М. В. Білак

А. Г. Загороднюк

В. Е. Мацедонська

В. М. Соколов