Справа № 520/19047/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.Справа № 520/19047/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) по справі № 520/19047/25

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця Близнюкова Юрія Володимировича третя особа: ОСОБА_2

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні ВП № 55683791 щодо передачі на реалізацію нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені заявкою приватного виконавця на передачу на електронні торги, призначені ДП «Сетам» на 28 липня 2025 року о 09 год. 00 хв. за номером лоту 580054.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 закрито провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскарження дій приватного виконавця, пов`язаних з реалізацією майна на електронних торгах свідчить про наявність публічно-правового спору, в якому суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги у цій справі мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного, як помилково вважав суд першої інстанції.

Посилається на постанови Верховного Суду від 03.11.2021 по справі № 2-2117/2010, від 12.09.2023 у справі № 820/1456/23, від 03.11.2023 у справі № 820/2876/23, ухвали Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 826/1741/17, від 06.06.2023 у справі № 826/2756/22, від 25.01.2024 у справі № 826/321/24.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. (далі - відповідач), ОСОБА_2 (далі третя особа) не надали відзиви на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є співвласником трикімнатної квартири номер АДРЕСА_2 .

Наведена квартира є предметом іпотеки, іпотекодержателем якої є ОСОБА_2 , про що свідчить відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17-20).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 у справі № 640/1785/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 1 992 908,33 грн (борг за кредитом 556 689,78 грн, борг за відсотками 70 176,99 грн, пеня 1 318 130,05 грн, інфляційні збитки 47 911,51 грн).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №640/1785/16-ц рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 змінено, шляхом зменшення суми стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені з 1 318 130, 05 грн до 560 000,00 грн, та стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми заборгованості з 1 992 908, 33 грн до 1 234 778, 28 грн.

31.01.2018 Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 640/1785/16-ц, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче провадження № 55683791, боржником у якому є ОСОБА_1 (а.с. 11-12, 92-93).

З метою примусового виконання виконавчого листа, приватним виконавцем передано на реалізацію ДП «Сетам» нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

30.06.2025 ДП «Сетам» повідомило сторін виконавчого провадження та приватного виконавця, що проведення електронного аукціону з приводу реалізації предмета іпотеки - 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 заплановано на 28 липня 2025 року о 09 год. 00 хв. за номером лоту 580054 (а.с. 10).

Не погодившись із діями відповідача щодо у виконавчому провадженні щодо передачі на реалізацію нерухомого майна - предмета іпотеки в межах виконавчого провадження № 55683791, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є дії приватного виконавця, вчинені під час примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова, постановленого у порядку цивільного судочинства, а тому справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно зі ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги стосуються дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні № 55683791 щодо передачі на реалізацію нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на електронні торги.

В свою чергу, виконавче провадження № 55683791 відкрито на підставі виконавчого листа від 31.01.2018 №640/1785/16-ц, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 234 778,28 грн.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, виконавче провадження № 55683791 відкрито з приводу примусового виконання рішення суду у цивільній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Отже, припис вказаної статті КАС України застосовується лише у випадку, якщо інший нормативно-правовий акт не визначає інший порядок оскарження дій і бездіяльності державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вже зазначалось, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1ст. 74 Закону № 1404-VIII).

За приписами ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій/бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Отже, оскільки позивач був відповідачем у цивільній справі та боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 31.01.2018 №640/1785/16-ц, виданого Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 234 778,28 грн, то справа щодо оскарження ОСОБА_1 дій приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 55683791 щодо передачі на реалізацію предмета іпотеки підлягає розгляду в порядку ЦПК.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 03.11.2021 по справі № 2-2117/2010 колегія суддів зазначає, що в межах цієї справи Верховний Суд зазначив, що спір в частині оскарження дій приватного виконавця, пов`язаних з реалізацією квартири на електронних торгах слід розглядати в позовному провадженні, оскільки в даному випадку виникають цивільні права та обов`язки інших осіб, а отже до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову.

Водночас, жодних висновків про те, що наведений вище спір підлягає розгляду в виключно порядку адміністративного судочинства Верховний Суд не робив.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 820/1456/23, від 03.11.2023 у справі № 820/2876/23, ухвали Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 826/1741/17, від 06.06.2023 у справі № 826/2756/22, від 25.01.2024 у справі № 826/321/24 колегія суддів відхиляє, оскільки ним не надано повних текстів судових рішень, тоді як в Єдиному державному реєстрі судових рішень за пошуком по номерам справи останні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України та роз`яснення, що вирішення цього спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 по справі № 520/19047/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 29.09.2025 року