Справа № 440/1315/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.Справа № 440/1315/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 (головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, повний текст складено 23.06.25 року) по справі № 440/1315/25

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської митниці від 31.12.2024:

- №UA25 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами, в сумі 19 383,46 грн;

- №UA26 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на транспортні засоби, ввезені на територію України фізичними особами, в сумі 23 046,70 грн.;

- №UA27 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами, в сумі 57 913,86 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у червні 2022 р. ним на підставі митної декларації від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132 ввезено на митну територію України автомобіль швидкої допомоги, який підлягав звільненню від оподаткування митними платежами згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану». З урахуванням наведеного, він не сплачував митні платежі при ввезенні зазначеного вище автомобіля.

Водночас, відповідач за наслідками документальної позапланової невиїзної перевірки з питань митної справи безпідставно дійшов висновку про неправомірне отримання ОСОБА_1 пільги щодо сплати митних платежів при ввезенні спірного транспортного засобу та донарахував мито, акцизний податок на транспортні засоби, а також податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 позов задоволено.

Полтавська митниця (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до помилкових висновків, просила його скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що від оподаткування звільнялись транспортні засоби товарної категорії 8703 згідно УКТ ЗЕД, тобто автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, які ввозяться виключно фізичними особами.

Водночас, ввезений позивачем транспортний засіб належить до категорії спеціалізованих, про що свідчать відомості з митної декларації від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132 та доданих до неї документів, призначений для професійного використання в системі охорони здоров`я, а не для повсякденного користування громадянами, як наслідок, не підпадає під застосування пільги щодо сплати митних платежів.

Крім того, зауважує, що спірний транспортний засіб відчужений ОСОБА_1 на користь ТОВ «МЕДВАК», тоді як пільга розповсюджується на фізичних осіб, які ввозять автомобілі, проте суд першої інстанції жодної оцінки наведеним доводам митниці не надав.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 за митною декларацією ІМ 40 ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132 ввіз на митну територію України товар: «Моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULT; - модель ТRAFIK; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова НОМЕР_1 (Франція); тип двигуна дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 4, в тому числі місце водія; тип кузова універсал; календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017; - колір білий; призначення використання пасажирський; категорія М1; колісна формула 4*2; Торгівельна марка Renault SAS. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження FR, код товару згідно УКТ ЗЕД 87033290».

За результатами проведеного митного контролю та оформлення, товар випущено у вільний обіг із застосуванням пільги за кодом « 311».

08.09.2022 Київська митниця листом повідомила Полтавську митницю, що нею на виконання листа Департаменту митного аудиту та обліку осіб від 19.08.2022 здійснено аналіз митних оформлень із застосуванням пільг за кодом « 311» на предмет відповідності їх товарам, на які Законом України від 24 березня 2022 року №2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» встановлено звільнення від оподаткування митними платежами.

За результатами опрацювання електронних митних декларацій встановлено випадки митного оформлення товарів платниками податків, які зареєстровані/проживають у зоні діяльності Полтавської митниці, зокрема, ОСОБА_1

24.10.2022 Полтавська митниця повідомила ОСОБА_1 про проведення доперевірочного аналізу документів, що надавалися під час митного оформлення МД та встановлення за його результатами ознак можливого порушення митного законодавства України.

02.11.2022 позивач листом повідомив митний орган, що ним оформлено вірно митну декларацію UA100140/2022/706132 від 27.06.2022 та правомірно застосовано пільгу за кодом «311».

Наказом Полтавської митниці від 08.11.2024 № 245 призначено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132.

В період з 14.11.2024 до 20.11.2024 посадовими особами Полтавської митниці, на підставі наказу від 08.11.2024, проведено документальну невиїзну перевірку, за наслідками якої складено акт від 04.12.2024 №0013/24/7.23- 19/.

За висновками акту, встановлено порушення ОСОБА_1 :

- частин 1, 8 ст. 257, п. 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Митного кодексу України, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 № UA100140/2022/706132 на загальну суму 19 383,46 гривень;

- п. 194.1 ст. 194, п. 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Податкового кодексу України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 № UA100140/2022/706132 на загальну суму 46 331,09 гривень;

- пп. 215.3.5-1 п. 215.3 ст. 215, п. 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Податкового кодексу України, в результаті чого занижений акцизний податок за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132 на загальну суму 18 437,36 гривень.

17.12.2024 позивач подав заперечення на акт перевірки, які за результатами розгляду залишені відповідачем без задоволення, а висновки акту перевірки - без змін.

31.12.2024 відповідачем, на підставі акту перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № UA25, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з мита на транспортні засоби та шини, що ввозяться на територію України фізичними особами на загальну суму 19 383,46 грн;

- № UA26, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 23 046,70 грн (з них податкове зобов`язання 18 437,36 грн, штрафні санкції 4609,34 грн);

- № UA27, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 57 913,86 грн (з них податкове зобов`язання 46 331,09 грн, штрафні санкції 11 582,77 грн).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не в межах, не на підставі та не в спосіб, встановлений чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до частин 1, 8 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Згідно п. 194.1 ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Відповідно до пп. 215.3.5-1 п. 215.3 ст. 215 ПК України податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД: ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу визначається за формулою: Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу:

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. сантиметрів (включно) - 50,0;

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів понад 3000 куб. сантиметрів - 100,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів до 3500 куб. сантиметрів (включно) - 75,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів понад 3500 куб. сантиметрів - 150,0;

К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів;

К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Пунктом 69.24 підрозділу 10 «Перехідних положень» ПК України встановлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту.

Підпунктом 1 п. 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України установлено, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Тобто, фізичні особи на період дії воєнного стану на території України, мають право ввозити без оподаткування - автомобілі легкові (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8703), кузова до них (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8707), причепи та напівпричепи (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8716), мотоциклів (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8711), транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8702), транспортні засоби для перевезення вантажів (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8704).

Судом встановлено, що позивачем ввезено на митну територію України моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULT; - модель ТRAFIC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова НОМЕР_1 (Франція); тип двигуна дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 4, в тому числі місце водія; тип кузова універсал; календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017; - колір білий; призначення використання пасажирський; категорія М1; колісна формула 4*2; Торгівельна марка Renault SAS. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження FR.

Код ввезеного товару, визначений в митній декларації від 27.06.2022 №UA100140/2022/706132 згідно УКТ ЗЕД - 87033290.

Сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серії КСЦ №118492, виданого ТОВ «КСЦ-Конкорд» 26.06.2022 підтверджується, що категорія спірного транспортного засобу - М1, транспортний засіб має 4 місця для сидіння, тип кузова зазначено, як «SC» - автомобіль швидкої допомоги.

Відповідно до Додатку 1 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання «Класифікація визначення типу, варіанта, версії, коди УКТЗЕД колісних транспортних засобів та обладнання», до категорії транспортного засобу М1 належать транспортні засоби, що призначені для перевезення пасажирів, у яких кількість місць для сидіння, крім місця водія, не перевищує восьми.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ввезений позивачем транспортний засіб «Renault тrafic», номер кузова НОМЕР_1 є моторним транспортним засобом, призначеним для перевезення людей, який підпадає під товарну категорію 8703.

Відповідно до УКТ ЗЕД товарна позиція 8703 - це автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

Колегія суддів зазначає, що позиція УКТ ЗЕД 8703 має ряд категорій (з 8703.10 до 8703.90), які характеризують транспортний засіб за об`ємом циліндрів двигуна; новий - це транспортний засіб чи такий, що був у використанні; додатковими функціями - призначені для пересування снігом, моторні транспортні засоби, обладнані для тимчасового проживання людей тощо.

Однак, у вказаних категоріях окремо не виділено тип транспортного засобу - «автомобілі легкові».

Згідно пояснень до товарної позиції УКТЗЕД 8703, затверджених наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 №256, на які також посилається апелянт, до цієї товарної позиції включаються моторні транспортні засоби різних видів (включаючи автомобілі - амфібії), призначені для перевезення людей. Проте, до неї не включаються моторні транспортні засоби товарної позиції 8702. У транспортних засобах цієї товарної позиції можуть бути двигуни будь-якого типу (двигуни внутрішнього згоряння, електродвигуни, газотурбінні двигуни, комбінації двигуна внутрішнього згоряння з одним або декількома електродвигунами і т.п.), а також інші транспортні засоби, серед яких легкові автомобілі (наприклад, лімузини, таксі, спортивні та гоночні автомобілі), спеціалізовані транспортні засоби, такі як автомобілі швидкої допомоги, тюремні фургони та катафалки, моторні транспортні засоби, обладнані для проживання (туристські автофургони і т.п.), транспортні засоби для перевезення людей, спеціально обладнані під житло (зі спальними місцями, кухнями, туалетом і т.п.).

З аналізу наведених норм вбачається, що всі транспортні засоби товарної позиції УКТ ЗЕД 8703 фактично є легковими, навіть якщо вони мають певні спеціальні характеристики, функції або ж додаткове обладнання тощо.

Крім того, положення п. 69.24. підрозділу 10 «Перехідних положень» ПК України не передбачають жодних застережень або ж винятків щодо звільнення від оподаткування окремих категорій транспортних засобів товарної позиції УКТЗЕД 8703, а визначають їх належність до автомобілів легкових чи інших моторних транспортних засобів, призначених головним чином для перевезення людей.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо не поширення на спірний транспортний засіб пільги з огляду на те, що він є спеціалізованим.

Колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 зроблений висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Крім того, згідно пп. 4.1.4 п. 4.4 ст. 4 ПК України законодавство України ґрунтується, зокрема, на презумпції правомірності рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів, чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Аналогічні норми містяться і у ч. 4 ст. 3 МК України, а саме у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

До відносин щодо сплати грошових зобов`язань (податків та мита) застосовується принцип «in dubio pro tributario» у податковому законодавстві, який є аналогом презумпції рішень платника податку, і покликаний не допустити однобічного тлумачення відповідного законодавства на користь контролюючого органу, одночасно надаючи захист ключовим правам платників податків.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно зазначено, що у спірному випадку, враховуючи неоднозначне тлумачення податкового та митного законодавства в частині типу легкових автомобілів товарної категорії згідно УКТ ЗЕД 8703, які звільняються від оподаткування, пріоритет має надаватись на користь платника податку.

Доводи апелянта, що пільга поширюється лише на фізичних осіб, які ввозять легкові автомобілі, проте ОСОБА_1 транспортний засіб відчужено на користь ТОВ «МЕДВАК» колегія суддів відхиляє, оскільки спірний автомобіль ввезений саме фізичною особою та зареєстрований на ОСОБА_1 , що підтверджується реєстраційною карткою, наданою Головним сервісним центром МВС на вимогу митного органу.

В свою чергу, подальше відчуження ТЗ позивачем на користь іншої особи не є підставою для позбавлення його пільги, передбаченої митним та податковим законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки митного органу щодо не поширення на ТЗ, який ввезений позивачем, пільги, встановленої п. 69.24 підрозділу 10 «Перехідних положень» Податкового кодексу України та пп. 1 п. 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач правомірності податкових повідомлень-рішень ні суду першої, ні апеляційної інстанції належним чином не довів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені податковим та митним законодавством, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для їх скасування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржником не висловлено заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 по справі № 440/1315/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 29.09.2025 року