Справа № 140/9625/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9625/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправними дії щодо не нарахування та невиплати в повній мірі щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, в період перебування на лікуванні з 14.03.2024 по 03.04.2025, у зв`язку із отриманим пораненням;

2) зобов`язати здійснити нарахування та виплату в повній мірі щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період перебування на лікуванні з 14.03.2024 по 03.04.2025, у зв`язку із отриманим пораненням, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що з 28.02.2022 по 08.04.2025 проходив військову службу по мобілізації та перебував на грошовому забезпеченні в ВЧ НОМЕР_1 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №98 від 08.04.2025 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Представником позивача було з`ясовано, що при звільненні з військової служби позивачу не в повній мірі було нараховано та виплачено щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, у зв`язку із отриманим пораненням за період перебування на лікуванні з 14.03.2024 по 03.04.2025, тому 04.07.2025 на адресу ВЧ НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит, щодо надання інформації про нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 в період з 14.03.2024 по 03.04.2025 щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, просили нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 в повному розмірі недоотримані суми.

Проте, у відповіді від 12.08.2025 №685/301/5485/пс ВЧ НОМЕР_1 повідомила, що період з 14.03.2024 по 03.04.2025 виплата додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн здійснювалася відповідно до наданих солдатом ОСОБА_1 довідок.

ОСОБА_1 вважає, що йому протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду з 14.03.2024 по 03.04.2025, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) у розмірі до 100 000 гривень, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 30.08.2025 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

11.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якій зазначив, що позивач не надає документів, які б підтверджували зв`язок лікування за період з 14.03.2023 по 03.04.2025 з пораненням та саме перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Відсутність таких доказів унеможливлює визнання бездіяльності відповідача протиправною. Фактично, позивач не довів, що весь заявлений період перебування на лікуванні з 14.03.2023 по 03.04.2025 пов`язаний із пораненням, отриманим під час виконання бойових завдань. Даний період стосувався іншого захворювань, що не підпадають під дію Постанови №168.

Представник відповідача зазначив, що позивач оскаржує період не вірного нарахування грошового з 14.03.2023 по 03.04.2025, отже кінцевий строк звернення повинен був бути 03.05.2025, проте ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 25.08.2025, тобто з порушенням строку звернення.

Таким чином, підстави для нарахування додаткової винагороди за весь зазначений період відсутні. Просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Стосовно твердження представника позивача про пропущення строку звернення із позовної заявою, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким назва, частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції.

Відповідно до статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХпрацівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто, з 19.07.2022 відсутня законодавча норма щодо звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, відтак застосуванню підлягає тримісячний строк.

Приписи КЗпП України щодо строків звернення до суду поширюються також і на правовідносини, що виникли до набрання чинності Законом №2352-ІХ, в тому числі і на спірні у цій справі правовідносини, а тому тримісячний строк з таким зверненням закінчується 19.10.2022.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Розділу Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п.1 постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020р. до 31 грудня 2022р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Строк дії карантину в Україні закінчився 30.06.2023.

З врахуванням зазначених норм строки звернення до суду у даній категорії справи мали б почали обраховуватись з 01.07.2023.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, позивача звільнено з військової служби наказом №98 від 08.04.2025. З адвокатським запитом представник позивача для отримання інформації щодо нарахованої додаткової грошової винагороди, звернувся 04.07.2025, тобто до спливу тримісячного терміну. Відповідь на даний адвокатський запит, позивачем отримано 12.08.2025.

Відтак, звернувшись з даним позовом до суду 25.08.2024 позивачем не пропущено строк звернення до суду, визначений статтею 233 Кодексу Законів про працю України, тому наведені відповідачем підстави для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відсутні.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 з 28.02.2022 по 08.04.2025 проходив військову службу по мобілізації та перебував на грошовому забезпеченні в ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №98 від 08.04.2025 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: Солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони 130 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.04.2025 №34-РС у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 08.04.2025 вважати таким, що справи та посаду здав та вибув для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, під час проходження військової служби солдат ОСОБА_1 03.03.2024 отримав травму (поранення, контузію, каліцтво).

В довідці про обставини травми від 21.03.2024 №2027 зазначено: «03 березня 2024 року одержав: Мінно-вибухову травму, відкритий вогнепальний перелом кісток лівого передпліччя (28.02.2024), гангрена н/3 лівого передпліччя та лівої кисті, ВУСП в/3 лівого стегна, траншейна стопа, гематома пахової ділянки ліворуч, обмороження нігтьових фаланг пальців правої кисті, ВУСП правої бокової поверхні грудної клітки (03.03.2024), інфікована рана.

У зв`язку з отриманням поранення (03.03.2024) ОСОБА_1 проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема:

- з 14.03.2024 по 18.04.2024 в ВМКЦ Південного регіону (м.Одеса), що підтверджується випискою №2094:

- з 20.04.2024 по 15.05.2024 в КП «ВОКЛ», що підтверджується випискою №8770;

- з 15.05.2024 по 12.06.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що

підтверджується випискою №2105;

- з 13.06.2024 по 01.07.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що

підтверджується випискою №2566;

- з 02.07.2024 по 25.07.2024 в КП "Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №2844:

- з 25.07.2024 по 13.08.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №3078;

- з 13.08.2024 по 12.09.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №3496;

- на підставі довідки ВЛК №253 від 12.09.2024 при КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради надано відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів:

- з 11.10.2024 по 28.10.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №4416;

- з 28.10.2024 по 22.11.2024 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №4676;

- на підставі довідки ВЛК №383 від 22.11.2024 при КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради надано відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів;

- з 23.12.2024 по 14.01.2025 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №5557;

- з 14.01.2025 по 27.01.2025 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», підтверджується випискою №229;

- з 28.01.2025 по 12.02.2025 в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується випискою №463;

- з 28.02.2025 по 03.04.2025 в МЦБО «Благодійний фонд «Суперлюди», що підтверджується випискою №694.

Згідно довідки ВЛК при КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» від 22.11.2024 №383 діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): тяжкість травми: тяжка; травма, поранення, так, пов`язанні із захистом Батьківщини.

Позивач вважаючи, що з період з 14.03.2024-03.04.2025 відповідачем протиправно не в повній мірі нараховано та виплачено щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, представник позивача звернувся із адвокатським запитом від 04.07.2025 №07/09 у якому просив наступне:

1. Надати інформацію про нарахування та виплату в період з 14.03.2024 по 03.04.2025 щомісячної доплати у вигляді підвищеної винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, у зв`язку із отриманим пораненням (тяжким).

2. Нарахувати та виплатити в повному розмірі щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. передбаченою Постановою КМУ №168 гід 28.02.2022, за період з 14,03.2024 по 03.04.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.

Листом від 12.08.2025 №682/301/5486/пс представник відповідача повідомив представника позивача, що виплата щомісячної доплати у вигляді підвищення додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, нараховувалась відповідно наданих ОСОБА_1 довідок.

Вважаючи протиправною бездіяльністю відповідача в частині ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за період з 14.03.2024 по 03.04.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. ( стаття 43 Конституції України)

Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), зокрема,

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. ( частини першої статті 9 Закону № 2011-XII)

- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. ( частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII)

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. ( абзаци 1-2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII)

Згідно п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260), (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема

- грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги). (пункт 2 розділу І Порядку №260)

- грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника). (пункт 8 розділу І Порядку №260),

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою

- установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил…, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах……. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) ( абзаци перший, третій пункту 1 Постанови №168)

- відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; ( абзаци четвертий-п`ятий пункту 1 Постанови №168)

Системний аналіз наведених норм, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди у вищевказаних випадках, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності не виплати позивачу за час його перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці за станом здоров`я з 14.03.2024 по 03.04.2025 додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №168 внаслідок отримання ним тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Представник відповідача стверджує, що позивач не надає документів, які б підтверджували зв`язок лікування за період з 14.03.2023 по 03.04.2025 з пораненням та саме перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Однак судом встановлено, що з усіх доданих виписок вбачається, що в період з 14.03.2023 - 03.04.2025 позивач проходив лікування у зв`язку із пораненням а саме: « Наслідки поєднаних поранень (Y36.2): вогнепального кульового наскрізного (28.02.2024) м?яких тканин лівого передпліччя з вогнепальним переломом обох кісток передпліччя та кисті, ускладненого гнилісною інфекцією лівої кисті; вогнепального кульового наскрізного (02.03.2024) лівого стегна, з вогнепальним переломом верхньої третини лівої стегнової кістки; вогнепального осколкового сліпого поранення (03.03.2024) м?яких тканин шиї праворуч з вогнепальним переломом дужки С7 та наявністю стороннього тіла; вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення грудної клітки праворуч, з пошкодженням правої легені та правого купола діафрагми, з вогнепальним переломом VII ребра праворуч, з наявністю сторонніх тіл (металевих відламків 2 шт.) Sio правої легені, в товщі правого купола діафрагми; малого правобічного гемотораксу, посттравматичного пульмоніту праворуч, холодової травми, обмороження обох стоп I-II ступеня, операцій: ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні середньої третини передпліччя, фіксації перелому правого стегна стержневим АЗФ, первинної хірургічної обробки вогнепальних ран (13.03.2024), повторної хірургічної обробки рани кукси лівого передпліччя, монтаж ВАК-системи (18.03.2024), демонтажу ВАК-системи, формування кукси лівого передпліччя (22.03.2024), первинної хірургічної обробки рани підошовної поверхні правої стопи, ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки (02.04.2024), первинної хірургічної обробки рани підошовної поверхні лівої стопи, ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки (08.04.2024), демонтажу апарата зовнішньої фіксації, відкритої репозиції перелому лівого стегна, остеосинтез блокуючим інтрамедулярним стержнем система PFN-A long у вигляді відсутності правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки, відсутності лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки, відсутності лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини передпліччя з больовим синдромом та стійким порушенням функції обох нижніх кінцівок та лівої верхньої кінцівки, сторонні тіла м?яких тканин грудної клітки справа, не консолідований перелом, багатоуламковий проксимального відділу стегнової кістки зі зміщенням фіксований блокуючим інтрамедулярним стержнем (Z89.2, Z89.7, S52.4, S72.3,T34.8,)».

Згідно довідки ВЛК при КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» від 22.11.2024 №383 діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання вбачається, що травма тяжка, та пов`язана із захистом батьківщини.

Суд вважає, не зазначення в деяких документах «Так, пов`язане з захистом Батьківщини» не може позбавити позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, оскільки у всіх документах вказано причину лікування саме вище зазначена травма.

Разом з тим, представником позивача зазначено, що на підставі долучених довідок до позовної заяви за усі інші періоди лікування, де зазначено, що воно було спричинене внаслідок отриманої травми під час захисту Батьківщини, позивачу, була виплачена додаткова винагорода, проте не зазначено у якому розмірі, та за який саме період.

Суд зауважує, що ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів щодо сум нарахованого грошового забезпечення позивача, тому суд не може встановити за які саме періоди, та у якому розмірі позивачу було нараховано додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 від 28.02.2022.

Однак, представник відповідача не заперечує, що виплачував додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 від 28.02.2022 не у повному розмірі за період 14.03.2024 -03.04.2025.

Також суд приймає до уваги, що згідно з приписами статей 261-262 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Крім того, пунктом 22.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008 (в редакції яка діяла у спірний період) постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.

Суд зазначає, що неналежна організація суб`єктом владних повноважень своєї внутрішньої діяльності, зокрема, не належне оформлення медичної документації щодо військовослужбовців, який тривалий час перебувають на лікуванні, не може бути підставою для позбавлення останнього права на виплату додаткової винагороди у розмірі передбаченому Постановою КМУ №168.

Приписами ч.11 Розділу XXXIV Наказу Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260 (далі Порядок № 260) встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Суд зауважує, що Порядок №260 доповнено новим розділом згідно з наказом Міністерства оборони 44 від 25.01.2023 та застосовується з 01.02.2023, а відтак його норми не розповсюджуються на спірні правовідносини, які виникли раніше (до вказаної дати).

Разом з тим, відповідно до абз. 4 пункту 7 рішення Міністра оборони України, згідно з яким підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Дана довідка додана позивачем від 21.03.2024 №2027, у якій зазначено, що травмування позивача настало під час виконання службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).

Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).

Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.

Таким чином, в межах даних спірних питань довідка ВЛК №253 від 12.09.2024, №383 від 22.11.2024 є підтвердженням факту перебування позивача у відпустці для лікування після травми за висновком військово-лікарської комісії, пов`язаною із захистом Батьківщини, оскільки на саме на її підставі позивачу надано право на двічі 30 денну відпустку за станом здоров`я, яка надається військовослужбовцю для лікування саме після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Підсумовуючи вищевказане та враховуючи, що в даному випадку, вищевказані умови передбачені норм Постанови № 168, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що за період з 14.03.2025 по 30.04.2025, мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування та відпустки.

Стосовно вимоги позивача щодо виплатити грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктами 4 та 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, Порядком №44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

У постанові Верховного Суду від 17.03.2020 справа №815/5826/16 зазначено: «Щодо позовних вимог щодо виплати позивачу в повному обсязі грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, яка буде утримана з компенсації за неотримане речове майно, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними».

Поряд із цим суд звертає увагу, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.

Таким чином, у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача бажану ним компенсацію, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою перерахованої додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000 гривень за період, починаючи з 14.03.2024 по 03.04.2025, отже відповідні позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період, починаючи з 14.03.2024 по 03.04.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період, починаючи з 14.03.2024 по 03.04.2025, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зіст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повній мірі щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в період перебування на лікуванні та відпустці з 14.03.2024 по 03.04.2025, у зв`язку із отриманим пораненням.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повній мірі щомісячної доплати у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період перебування на лікуванні та відпустці з 14.03.2024 по 03.04.2025, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя В.В. Дмитрук