Справа № 120/13381/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13381/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

29 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідача), в якому просив про:

- визнання протиправним та скасування пункту 1.5 наказу № 146 від 10.09.2024 "Про притягнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- зобов`язання відповідача анулювати в службовій картці позивача запис про його притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення на підставі наказу № 146 від 10.09.2024 "Про притягнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності";

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за вересень 2024 року в повному обсязі.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.01.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами скарги зазначає, що описова частина рішення суду першої інстанції безпідставно містить посилання на норми Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, на яких ґрунтуються певні висновки і доводи суду. Зазначений наказ було скасовано ще до виникнення спірних правовідносин, 31.01.2024 наказом Головнокомандувача від 31.01.2024 № 40, за яким було затверджено нову Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що ключовим питанням спору є не зміст наказу, а надання оцінки правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме: встановлення наявності факту невиконання чи неналежного виконання позивачем службових обов`язків щодо дотримання військової дисципліни, тобто наявності самих підстав для притягнення позивача до дисциплінарного відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення розвідки штабу бригади. Має військове звання "капітан".

Як зазначається у позовній заяві та не заперечується відповідачем, 07.09.2024 ОСОБА_1 був присутнім на бесіді, яку проводила виконуюча обов`язки заступника командира бригади з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 . Розмову вона почала з обвинувачень майора ОСОБА_3 у неналежному виконанні ним обов`язків начальника відділення розвідки. Після цього до ОСОБА_2 звернувся капітан ОСОБА_4 , який посилаючись на статути Збройних Сил України, зробив усне зауваження щодо неприпустимості проведення таких заходів перед підлеглими майора ОСОБА_3 . Відтак капітан ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_2 , що на його думку, вона намагається принизити честь та гідність старшого офіцера в очах його підлеглих. Під час описаної ситуації позивач був присутнім, але участі у бесіді не приймав.

10.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 146 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення військової дисципліни, з посиланням на рапорт капітана ОСОБА_2 . При цьому службове розслідування не проводилось, що відповідачем також не заперечується.

У констатуючій частині не зазначено, які саме неправомірні дії, вчинені позивачем, зумовили накладення дисциплінарного стягнення, не конкретизовано його вину або ступінь вини, відсутнє посилання на причинний зв`язок між діями позивача та подією, яка стала підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Щодо розпорядчої частини наказу, то така зводиться виключно до зазначення переліку номерів статей Дисциплінарного статуту Збройних Сил України без наведення обставин, на яких ґрунтуються висновки щодо необхідності застосування дисциплінарного стягнення та без конкретизації вчинених позивачем порушень.

Щодо рапорту капітана ОСОБА_5 , який став підставою для видання спірного наказу, то, як можна побачити зі змісту цього рапорту, він також не містить жодної конкретної інформації про суть допущеного позивачем правопорушення і у ньому лише зазначено прохання до командира військової частини НОМЕР_1 про накладення на капітана ОСОБА_1 та капітана ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення "у зв`язку з виявленим фактом порушення виконавчої дисципліни 07.09.2024".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з вимогами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України дисциплінарною владою командира корпусу.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 69 Дисциплінарного статуту на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

Згідно із статтею 72 Дисциплінарного статуту командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

За нормами статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) також сержантові (старшині).

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), який встановлює загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах

Відповідно до статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення (стаття 35 Статуту).

Відповідно до статті 36 Статуту командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За правилами статті 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Таким чином, як слідує з проналізованих нормативних вимог, наказ командира має бути доведений до відома військовослужбовця у зрозумілій формі, а військовослужбовець, у свою чергу, зобов`язаний виконати такий (правомірний) наказ.

Разом з тим, суд першої інстанції враховував вимоги наказу Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 № 124, яким затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України.

Як встановлено судом першої інстанції, оспорюваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 146 від 10.09.2024 не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, при його виданні у констатуючій частині не зазначено у чому саме полягали неправомірні дії позивача, що стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення; не вказано про зв`язок допущеного правопорушення із невиконанням чи неналежним виконання позивачем обов`язків військової служби (якщо це мало місце) чи щодо недотримання ним дисципліни та форми прояву такої неправомірної поведінки; не конкретизовано вини позивача у вчиненому дисциплінарному проступку та причинного зв`язку між неправомірними діями позивача та подією, яка стала наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, розпорядча частина наказу зводиться виключно до цитування зазначених вище положень Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без наведення обставин, на яких ґрунтуються такі висновки, а також без конкретизації допущених позивачем порушень.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що спірний наказ не відповідає проаналізованим раніше положенням Інструкції та критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплені положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України.

При цьому встановлено, що наведені істотні недоліки наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не були вмотивовано поясненні відповідачем під час розгляду справи, а відзив на позовну заяву та додані до нього документи (докази) не доводять факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, у тому числі його об`єктивної сторони (фактичного прояву) та наявність підстав для накладення дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося не відповідно до закону та з порушенням установленої процедури. Рапорт від 07.09.2024, зважаючи на його загальний характер, не міг бути самостійною підставою для прийняття рішення про накладення дисципілнарного стягнення, а для перевірки питання про наявність або відсутність у діяннях капітана ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку необхідним було проведення службового розслідування.

Відтак, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від № 146 від 10.09.2024 "Про притягнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому дисциплінарного стягнення "догана" обґрунтовано визнано судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Поряд з цим, вимога про анулювання в службовій картці позивача запису про його притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення розцінюються судом як похідні від вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, а тому також підлягають задоволенню задля повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, порушених відповідачем у спірних правовідносинах.

При цьому, доводи відповідача про втрату чинності «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, то варто зазначити, що «Інструкція з діловодства у Збройних Силах України», затверджена Наказом Головнокомандувача ЗСУ 31.01.2024 № 40, містить аналогічні вимоги до наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, констатуюча частина наказу і у відповідності до Інструкції, що втратила чинність, і у відповідності до Інструкції чинної станом на дату виникнення спірних правовідносин, має обов`язково містити інформацію про порушення та ступінь вини військовослужбовця.

Зокрема, відповідно до п.2.7.17 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, якою передбачено, що текст документа містить інформацію, для фіксування якої його було створено. Інформація в тексті документа викладається стисло, грамотно, зрозуміло та об`єктивно. Документ не повинен містити повторів, а також слів і зворотів, які не несуть змістового навантаження. Під час складання документів вживається діловий стиль, для якого характерний нейтральний тон викладення, позбавлений образності, емоційності та індивідуальних авторських рис. Текст документа повинен стосуватися того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту. Текст документа оформляється у вигляді суцільного зв`язного тексту або анкети чи таблиці, або шляхом поєднання цих форм. Суцільний зв`язний текст документа містить граматично і логічно узгоджену інформацію про управлінські дії. Така форма викладення тексту документа використовується під час складання положень, порядків, правил, розпорядчих документів і листів.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію за вересень 2024 року в повному обсязі.

Відтак, оскільки позбавлення позивача премії за вказаний період є прямим наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності, але відповідний наказ визнається судом протиправним, позивач має право на отримання невиплаченої йому у вересні 2024 року премії у повному розмірі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.