Справа № 183/6832/25
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/6832/25
№ 2-а/183/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

за участю представника позивача адвоката Лічмана О.М.,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

07.07.2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 266 від 21 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по справі.;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 456 від 17 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 266 від 21 березня 2025 року він був притягнути до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП за те, що був оповіщений повісткою № 2418686 від 12.02.2025 року про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але у строки, визначені ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Постанова складена на підставі протоколу від 15.03.2025 року, сама постанова містить дані про те, що така постанова йому надіслана 15.03.2025 року, тобто до її винесення (21.03.2025 року).

Позивач звертає увагу на те, що 15.03.2025 року він отримав повістку № 3473 про проходження ВЛК, у тексті якої зазначено, що йому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.03.2025 року о 9.00 годині для проходження ВЛК, що і було ним вчинено, виконано вимоги закону в частині оновлення персональних даних щодо проходження ВЛК.

Таким чином, позивач вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були грубо порушені його права, визначені ст. 268 КУпАП, розгляд справи проводився у його відсутність, в той час як посадовій особі було достовірно відомо про його явку на цей же день для проходження ВЛК.

Щодо суті самого правопорушення звертає увагу на те, що вказану повістку № 2418686 від 12.02.2025 року про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував у спосіб, передбачений законом.

Далі, 17.04.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постановою № 456 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що був оповіщений повісткою № 2418686 від 12.02.2025 року про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але у строки, визначені ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Цією постановою на позивача було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., який він сплати у добровільному порядку 30.04.2025 року.

Між тим, 17.06.2025 року позивач направив до виконавчої служби для примусового виконання постанову № 266 від 21.03.2025 року, і наразі відкрите провадження про стягнення з нього в примусовому порядку 34000 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що обидві постанови мітять дані про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не з`явився до РТЦК за повісткою № 2418686 від 12.02.2025 року, тому наполягає на тому, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення одного і того ж правопорушення.

В той же час наполягає на тому, що повістку № 2418686 від 12.02.2025 року він не отримував, навпаки з`явився до РТЦК, пройшов ВЛК, оновив свої дані.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.159 КАС України порядку сторони не скористалися.

Процесуальні дії у справі.

Постановленою суддею ухвалою від 14 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цією ж ухвалою поновлено строк для звернення до суду (а.с. 32).

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року зупинене стягнення на підставі постанови № 266 від 21.03.2025 року, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 78392357.

Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, на підставі яких було прийнято оскаржуванні постанови (а.с. 53).

Позиція сторін в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає, що ОСОБА_1 двічі було притягнуто за одне й те ж правопорушення безпідставно та неправомірно, з порушенням процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно протоколу № 266 від 15 березня 2025 про адміністративне правопорушення, складеного помічником начальника правової роботи капітаном юстиції ОСОБА_3 , позивач 07.03.2025 року був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 2418686 від 12.02.2025 року, але у строки, визначені ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув (а.с. 63).

В протоколі під розпис позивача повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 21 березня 2025 року на 10.00 годину. В протоколі містяться письмові пояснення ОСОБА_1 : «Повістку на руки не отримував, комісія пройдена останній раз 10.09.2024 року, за місцем проживання не сповіщався.

Постановою №266 від 21.03.2025 року, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу 17000гр за неявку по повістці (а.с. 65).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії, бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному, об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізацію, вчинені в особливий період, тягне накладання штрафу від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.

Надаючи оцінку доказам у їх сукупності, суд відзначає, що позивач 07.04.2025 року уточнив свої персональні дані, про що свідчить військово-обліковий документ (а.с. 13), особисто 21.03.2025 року, тобто в день винесення оскаржуваної постанови, з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив ВЛК, про що свідчить картка обстеження та медичного огляду (а.с. 14-15), в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно написав що не отримував сповіщення про надіслану повістку, регулярно відвідує ТЦК, комісія останній раз пройдена 10.09.2024 року. Тобто позивач добросовісно виконує свої обов`язки, передбачені законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізацію. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача вини у неявці по повістці на 07.03.2025 та цілком достовірними його пояснення що він не отримував поштове повідомлення про надходження на його ім`я повістки, відправленої 12.02.2025 року.

Підсумовуючи викладене, суд констатує відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Далі, у відповідності до протоколу № 456 від 17 квітня 2025 про адміністративне правопорушення, складеного головним спеціалістом командування юристом Латушко О.О. позивач був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 2418686 від 12.02.2025 року, але у строки, визначені ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув (а.с. 67).

В протоколі містяться дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в присутності двох свідків, в тому числі особи, яка складала протокол.

Постановою № 456 від 17.04.2025 року, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу 17000гр за неявку по повістці (а.с. 70).

Зазначений штраф сплачений позивачем (а.с. 17).

Між тим, Самарівським відділом ДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови № 266 від 21.03.2025 року (а.с. 12).

Відповідно до ст. 129 Конституції України - основною засадою судочинства є забезпечення права на перегляд справи, який гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України - визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП - про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Як зазначав суд вище 07.04.2025 року уточнив свої персональні дані, про що свідчить військово-обліковий документ (а.с. 13).

Так відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 1 Вказаного Закону виконання військового обов`язку, який включає також і дотримання правил військового обліку, громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Аналогічні положення закріплені і в ч. 7 ст. 1 діючої редакції статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Докази, що свідчать про ігнорування ОСОБА_1 викликів до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою від 12.02.2025 року в матеріалах справи відсутні, та будь-яких посилань на них при винесенні оскаржуваної постанови не має, що виключає посилання відповідача на триваюче правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Крім того, відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цією конституційною нормою встановлено заборону саме «подвійного», а не «повторного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

Відповідно до ст.61 Конституції України, заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (non bis in idem«двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.

Згідно з ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення, в цьому разі, може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При цьому, судом звертається увага на ту обставину, що, в даному випадку, мав місце одночасний розгляд адміністративних справ одним і тим же органом, під час прийняття постанов за вчинення одного і того ж правопорушення (з урахуванням часових рамок вчинення цих правопорушень), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, а тому суд вважає, що за наслідками їх розгляду підлягала застосуванню ч.2 ст.36 КУпАП.

Тобто, за результатами розгляду, відповідач повинен був накласти лише одне адміністративне стягнення. В іншому випадку, має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів за фактично одне і те ж правопорушення (неявка за повісткою від 12.02.2025 року), що є непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, суд вважає, що, притягаючи позивача до відповідальності, у відповідності до постанови № 456 від 17.04.2025 року, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Що стосується посилання відповідача на те, що це правопорушення є триваючим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правових висновків, викладених в пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 по справі № 487/2854/17,Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Тому, посилання представника відповідача на ту обставину, що вищевказане правопорушення не слід кваліфікувати як триваюче, суд відхиляє, оскільки такі висновки не є обов`язковими для врахування судом, в силу приписів ст.242 КАС України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 251, 255, 256, 280, 283 КУпАП,ст. ст.2, 9, 77, 90, 99, 241-246, 255, 257, 286КАС України,суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанов по справам про адміністративне правопорушення, - задовольнити повністю.

Постанову № 266 від 21 березня 2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Постанову № 456 від 17 квітня 2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір 2422 гривні 40 копійок (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Сорока О.В.