Справа № 140/361/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/361/25 пров. № А/857/16360/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Матковської З.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековіст» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року про залишення заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду (головуючий суддя: Смокович В.І., місце ухвалення м. Луцьк) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековіст» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОВІСТ» звернулося з позовом до Житомирської митниці про визнання протиправними і скасування рішень Житомирської митниці від 02 серпня 2024 року № UA101090/2024/000138/1, від 05 серпня 2024 року № UA101090/2024/000141/2, від 02 серпня 2024 року № UA101090/2024/000139/2, від 06 серпня 2024 року № UA101090/2024/000147/1 та від 07 серпня 2024 року № UA101090/2024/000152/1 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року адміністративний позов ТОВ «Ековіст» до Житомирської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 02 серпня 2024 року № UA101090/2024/000138/1, від 05 серпня 2024 року № UA101090/2024/000141/2, від 02 серпня 2024 року № UA101090/2024/000139/2, від 06 серпня 2024 року № UA101090/2024/000147/1 та від 07 серпня 2024 року № UA101090/2024/000152/1.

До суду першої інстанції, 03 квітня 2025 року, від адвоката Коберського Андрія Павловича, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить стягнути з Житомирської митниці на користь ТОВ «Ековіст» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Представником відповідача 08 квітня 2025 року подані заперечення на заяву ТОВ «Ековіст», які мотивовані тим, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен бути обґрунтованим та мати розумну суму, чого не містить заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 заяву адвоката Коберського Андрія Павловича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОВІСТ» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень залишено без розгляду.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким клопотання ТОВ «ЕКОВІСТ» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу про справі задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що заяву із усіма підтверджуючими письмовими доказами про ухвалення додаткового рішення, в якій Позивач просив стягнути з Житомирської митниці на користь ТОВ «ЕКОВІСТ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, подано ТОВ «ЕКОВІСТ» 03.04.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі. Таким чином, вважає, що позивачем було дотримано вимог КАС України щодо подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Відповідач, 05.06.2025 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Залишаючи без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зазначив лише загальні відомості щодо можливого розміру судових витрат, що будуть понесені ним в ході розгляду справи, тобто до ухвалення у справі рішення не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, як і не вказав будь-яких причин, які унеможливлюють подання ним вчасно відповідних доказів, не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 252 КАС України, передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 КАС України щодо судових витрат передбачене для тих випадків, коли суд з певних причин не вирішив одного із питань, які передбачені в частині першій цієї статті, хоча мав - до ухвалення постанови за наслідками розгляду справи - для цього підстави. Розподіл судових витрат є одним із питань, яке має вирішити суд апеляційної інстанції у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - у постанові, ухваленій за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Для цілей розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина третя статті 132 КАС України), суд має встановити їх розмір на підставі поданих доказів і у відповідності до приписів статті 134 КАС України, визначити ту співмірну суму витрат, яка підлягатиме розподілу між сторонами.

Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останні етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що положення частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України, треба розуміти так, що сторона має заявити суду про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення цим судом остаточного судового рішення. У такому випадку докази, які підтверджують ці витрати (які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи), можуть бути надані суду - для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, докази понесення яких не могли бути надані суду до ухвалення постанови - протягом п`яти днів після ухвалення постанови за апеляційною скаргою.

Якщо докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, - за умови, що прохання про розподіл цих витрат буде заявлене суду до завершення розгляду справи - будуть надані по спливу п`яти днів після ухвалення судового рішення - заява про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги залишається без розгляду.

Так само у розумінні абзацу третього частини сьомої статті 139 КАС України - залишається без розгляду і заява сторони про розподіл понесених витрат на правничу допомогу (разом з доказами, які до неї додані), якщо вона подана після того, як суд вже розглянув позов.

Якщо до завершення розгляду справи сторона, зокрема не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, й відповідно не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд - при прийнятті рішення - не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне позов й ухвалить відповідне рішення.

Проаналізувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду першої інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначення у позовній заяві прохання представника позивача про розподіл судових витрат, зокрема тих, які пов`язані з наданням професійної правничої допомоги мають адресуватися суду першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що у прохальній частині позову, яка підписана директором товариства, позивач просив суд лише стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОВІСТ» сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці, тобто вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у прохальній частині позову не заявлено.

Прохання про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн і документи, які, на думку представника позивача, їх підтверджують, останній висловив і надав суду першої інстанції інстанції лише 03.04.2025, тобто після того, як суд першої інстанції прийняв рішення по суті спору від 01.04.2025.

Тобто, суд першої інстанції, при ухваленні рішення від 01.04.2024 у справі № 140/361/25, не мав підстав і, відповідно, не міг вирішувати питання про відшкодування на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, адже вимоги позивача, заявлені за посередництва його адвоката, про їх відшкодування основуються на обставинах, які набули об`єктивної форми після того, як суд першої інстанції розглянув і задовольнив його позов.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду апеляційної інстанції лише 03.04.2024, тобто після того, як суд апеляційної інстанції ухвалив рішення по справі та до цього позивач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу до суду першої інстанції не подавав, а тому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначення в позовній заяві позивачем, що він очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн (а. с. 36 том 1), не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд першої інстанції фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивачем не дотримано положень частини сьомої статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із заявою про стягнення витрат на правову допомогу, а тому наявні правові підстави для залишення його без розгляду.

Аналогічні правові висновки щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі 340/2823/21 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20, у постанові від 20 серпня 2024 року у справі № 280/3862/20.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековіст» не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 139, 143, 243, 252, 311, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековіст» залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року про залишення заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду у справі № 140/361/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
З. М. Матковська