Справа № 160/20163/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
10 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування з 09.07.2024 при здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 09.07.2024 перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля», та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
22 липня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Відповідач зазначає, що для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 30.06.2022 на відокремленому підрозділі «Шахта імені Г.Г. Капустіна» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» враховано нульовим значенням, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб в період з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 відсутня сплата страхових внесків, в період з 01.01.2022 по 30.06.2022 відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі № 160/28938/24 позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наступні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, що належать ОСОБА_1 : з 20.01.1993 року по 08.03.1994 року на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею; - з 09.03.1994 року по 20.10.1995 року на посаді прохідника підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею - з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року на посаді гірничого робітника підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наступні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, що належать ОСОБА_1 : з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року навчання у ПТУ №55 м. Привілля за спеціальністю електрослюсар підземний; - з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року - на посаді гірничого робітника підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею; з 01.04.2021 року по 01.07.2022 року на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею; - з 01.04.2024 року по 09.07.2024 року (день звернення до органів ПФУ) - на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% його середньої заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дня призначення пенсії, а саме з 09.07.2024 року та з урахуванням проведених раніше виплат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025 у справі

№ 160/28938/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишено без задоволення, а рішення - без змін.

Водночас відповідно до розрахунку пенсії ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 30.06.2022 на відокремленому підрозділі «Шахта імені Г.Г. Капустіна» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» враховано нульовим значенням.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо неврахування з 09.07.2024 при здійсненні розрахунку розміру його пенсії заробітної плати за періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, відповідно до приписів ст. 40 Закону України №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 41 Закону України №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Спірні періоди стажу, які позивач вважає такими, що підлягають виключенню з розрахунку заробітної плати, у нульовому розмірі, набуті ним після 01.01.2004 року - дати набрання чинності Законом України №1058-IV, тобто застосуванню в даному випадку підлягають п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України №1058-IV.

Логічний та текстуальний аналіз вказаної норми свідчить про те, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються тільки ті суми виплат, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, тобто вказане свідчить про те, що у разі відсутності факту нарахування та сплати страхових внесків, сума такої заробітної плати (доходу) не враховується при обчисленні розміру пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що здійснюючи обчислення розміру пенсії відповідач не мав законних підстав для включення періодів з нульовим значенням, яким є період роботи позивача з роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021.

Таким чином, суд вважає, що тлумачення відповідачем законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини в цій частині позовних вимог, є помилковим.

Врахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії з нульовим показником заробітної плати виходячи з формули обчислення пенсії визначених ч. 2 ст. 40 Закону України №1058-IV призвело до зниження коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи, що вплинуло в свою чергу на зменшення розміру пенсійної виплати.

А тому, враховуючи наведене суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, які полягають у включенні в розрахунковий період середньої заробітної плати ОСОБА_1 період роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля» нульовим значенням та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 09.07.2024 без урахування періоду заробітної плати з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 включеної нульовим значенням та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, вимоги щодо проведення такого перерахунку з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля», задоволенню не підлягають, оскільки за вказані періоди підприємством не були сплачені страхові внески, а відтак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України №1058-IV такі виплати не можуть бути враховані до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на його користь, пропорційно задоволеним вимогам, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 807,47грн.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, 93404, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, які полягають у включенні в розрахунковий період середньої заробітної плати ОСОБА_1 період роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 на ВП «Шахта імені Г.Г. Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля» нульовим значенням.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 09.07.2024 без урахування періоду заробітної плати з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2021 по 31.12.2021 включеної нульовим значенням та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, 93404, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 807,47грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук