Справа № 560/3367/24
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 560/3367/24

адміністративне провадження № К/990/44450/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів -Васильєвої І. А., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 560/3367/24

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду (суддя: В. В. Матущак) від 29 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: В. М. Гонтарук, Л. М. Біла, Д. Б. Матохнюк) від 14 жовтня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС, відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області:

від 26 жовтня 2023 року:

№ 0-2230- UA0011141 за період з 18 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,80 м. кв. на суму 44568,00 грн;

№ 0-2230- UA0011141 за період з 18 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,60 м. кв. на суму 24 176,00 грн;

№ 0-2230- UA0011141 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,80 м. кв. на суму 144846,00 грн;

№ 0-2230- UA0011141 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,60 м. кв. на суму 78572,00 грн.

а також податкову вимогу від 13 лютого 2024 року №0-2201 на суму 275 162,00 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником комплексу нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,8 кв.м., та комплексу нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спірними податковими повідомленнями-рішеннями нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Проте контролюючий орган неправомірно визначив позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, оскільки контролюючий орган повинен обчислювати суму податку на нерухоме майно, що відмінне від земельної ділянки виходячи із площі кожного окремого об`єкта нерухомого майна, що входить до складу відповідного майнового комплексу або комплексу будівель та споруд. Вважає податкові повідомлення-рішення протиправними, просить позов задовольнити.

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 20 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

5. Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 560/3367/24. Відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

6. Відповідач скористався своїм процесуальним правом та 16 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки вважає доводи такої скарги безпідставними, а оскаржувані рішення - такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

7. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 349924313 від 11.10.2023) ОСОБА_1 є власником комплексу нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

До вказаного комплексу входять: будинок тваринника А-1, площа основи (забудови) 341 кв.м., зерносклад Д-1, площа основи (забудови) 1359,5 кв.м., зерносклад Е, площа основи (забудови) 375,8 кв.м., їдальня (столова) Ж, площа основи (забудови) 57,5 кв. м., свинарник М, площа основи (забудови) 1089,3 кв.м., теплиця Н, площа основи (забудови) 57,7 кв.м., господарська будівля (майстерня, гараж, пилорама, склад) О, площа основи (забудови) 606, 4 кв.м., будинок (приміщення) відпочинку механізаторів П, площа основи (забудови) 72 кв.м., вольєр Р, площа основи (забудови) 40, 4 кв.м., гаражі С, площа основи (забудови) 186, 8 кв.м., склад ПММ (приміщення заправки) Т, площа основи (забудови) 18, 4 кв.м., АЗС (колонка) У, площа основи (забудови) 18, 4 кв.м.

Також ОСОБА_1 є власником комплексу нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . До вказаного комплексу входять: кормокухня Б, площа основи (забудови) 316, 5 кв.м., вагова В, площа основи (забудови) 114, 3 кв.м., площа основи (забудови), овочесховище Г, площа основи (забудови) 280 кв.м., ветаптека З, площа основи (забудови) 50 кв.м., зерносклад (бувший корівник) І., площа основи (забудови) 1733 кв.м., бесідка Л, площа основи (забудови) 78, 5 кв.м.

9. За податкові періоди 2021 та 2022 роки за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300", Головне управління ДПС у Хмельницькій області винесло податкові повідомлення-рішення 26 жовтня 2023 року:

№ 0-2230-UA0011141 за період з 18 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,80 м. кв. на суму 44568,00 грн;

№ 0-2230-UA0011141 за період з 18 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,60 м. кв. на суму 24 176,00 грн;

№ 0-2230-UA0011141 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 4456,80 м. кв. на суму 144846,00 грн;

№ 0-2230-UA0011141 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року на комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 2417,60 м. кв. на суму 78572,00 грн.

Податкову вимогу від 13 лютого 2024 року №0-2201 на суму 275 162,00 грн.

10. Вважаючи зазначені рішення та вимогу контролюючого органу протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

IІI. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, входив з того, що встановлені обставини свідчать про дотримання відповідачем вимог підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

12. Суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги посилання позивача на те, що податок на комплекс нежитлових будівель та споруд визначається в залежності від призначення кожної окремої будівлі такого комплексу, оскільки базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, якому присвоюється окремий реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Кожна окрема будівля, яку виділяє позивач, не має окремого реєстраційного номеру. Податок нараховується на загальну площу об`єкта який має окремий реєстраційний номер.

13. Разом з тим, враховуючи те, що зазначені вище податкові повідомлення-рішення суд визнав правомірними та такими, що прийняті контролюючим органом згідно вимог законодавства, а тому вимога від 13 лютого 2024 року №0-2201 на суму 275162,00 грн. також була скасована.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав задоволення позову, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

15. З огляду на зміст касаційної скарги, підставами касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржником зазначено пункти:

1 частини четвертої статті 328 КАС України, - судом апеляційної інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 400/2283/20 щодо застосування частини другої статті 77 КАС України та визначення податковим органом приналежності будівлі до того чи іншого класу відповідно до Державного класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 лютого 2024 року у справі № 160/15208/21 та від 13 серпня 2024 року у справі № 380/8764/20 щодо вмотивованості та обґрунтованості судового рішення.

3 частини четвертої статті 328 КАС України, - відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 та абзацу 2 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України та абз. 11-12 розділу 1 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 у подібних правовідносинах, зокрема відсутній висновок Верховного Суду щодо порядку нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, що володіють комплексом нежитлових будівель та споруд, кожна з яких має різне функціональне призначення та класифікується за різними кодами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а саме: чи з метою нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб - визначається один (єдиний) код Державного класифікатора будівель та споруд для всього комплексу нежитлових будівель та споруд, що має один реєстраційний номер (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) чи визначенню підлягає код Державного класифікатора будівель та споруд для кожної окремої будівлі та споруди, що входить до такого комплексу нежитлових будівель та споруд і, відповідно, базою нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в такому випадку є загальна площа кожної окремої будівлі в межах комплексу будівель та споруд і ставка податку визначається, виходячи із окремих кодів Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 для кожної будівлі та споруди.

пункт 4 частини четвертої статті 328, пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України - справу розглянуто судом апеляційної інстанції за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання;

абзац перший пункт 2 частина п`ята статті 328 КАС України - ця справа, відповідно до вимог КАС України розглядається за правилами загального позовного провадження;

підпункт а) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України - касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

17. Виходячи із порушених в касаційній скарзі питань, які поставлені перед судом касаційної інстанції, Верховний Суд вважає першочерговим є перевірка дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині забезпечення стороні доступу до суду шляхом безпосередньої участі в судовому засіданні, оскільки від результатів його розв`язання залежить можливість переходу до надання правової оцінки іншим питанням, порушеним скаржником у касаційній скарзі.

18. Так, позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі його представника, зважаючи на той факт, що останній прямо вказував про своє бажання брати участь при розгляді апеляційним судом його апеляційної скарги.

19. Також зазначає, що апеляційний суд вчасно не повідомив представника позивача про те, що йому відмовлено в участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, завантаживши відповідну ухвалу до системи «Електронний Суд» про таку відмову вже після того часу, коли судове засідання мало відбутися, а саме увечері того ж дня - о 19:58 год 08.10.2024 - що призвело до неможливості позивачем та/або його представником забезпечити особисту явку в судове засідання у Сьомому апеляційному адміністративному суді та доводити перед судом у відкритому судовому засіданні свою переконливість та доведеність підстав на апеляційне оскарження судового рішення.

20. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

21. Згідно з пунктом 8 частини другої статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

22. В рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 у справі № 1-10/2012 Конституційний Суд України виснував, що основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункти 1, 2, 4 частини третьої статті 129 Основного Закону України). Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

23. Згідно із частиною третьою статті 2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належать, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 2); гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами (пункт 3); забезпечення права на апеляційний перегляд справи (пункт 6).

24. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом (частина перша статті 8 КАС України).

25. Відповідно до частини першої статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

26. Учасники справи, серед іншого, мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини третьої статті 44 КАС України).

27. Європейський суд з прав людини вказував, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (справа № 43330/09 від 13 грудня 2011 року «Трудов проти росії»).

28. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

29. Поряд з цим Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 травня 1988 року в справі №10563/83 «Екбатані проти Швеції» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги статті 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

30. За наслідками аналізу наведених вище норм права Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 607/7742/23 виснував, що суд зобов`язаний створити учасникам справи належні можливості для використання всіх процесуальних прав, визначених КАС України.

31. Отже, право особи взяти участь у судовому засіданні (у визначених законом випадках залежно від категорії справи, що розглядається) є складовою права на доступ до суду.

32. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено цю справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 вересня 2024 року о 10:10 год.

33. У подальшому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року було задоволено клопотання ГУ ДПС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

34. Протокольною ухвалою від 07 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2024 року на10:00 год.

35. Як вбачається з матеріалів справи повістки про виклик були надіслані сторонам, у тому числі і представнику позивача Бойко В. В., які отриманні відповідно до довідки про доставку електронного листа доставленні до електронного кабінету 17 вересня 2024 року.

36. 19 та 27 вересня 2024 року через «Електронний суд» від ГУ ДПС та представника позивача адвоката Бойко В. В. було надіслано до суду апеляційної інстанції клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке відбудеться 08 жовтня 2024 року о 10:00.

37 Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у задоволенні вказаних клопотань відмовлено.

38. Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності об`єктивних підстав для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки матеріали справи містять достатню кількість доказів для встановлення наявності чи відсутності обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

39. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази отримання заявником нарочно або через систему «Електронний суд» копії вказаної ухвали.

40. Як вказує скаржник у касаційній скарзі, з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року, яка була завантажена судом в систему «Електронний суд», був ознайомлений о 19:58 год 08 жовтня 2024 року, тоді як час розгляду справи призначений на 08 жовтня 2024 року о 14:00 год.

41. Надалі, 14 жовтня 2024 року, Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову в порядку письмового провадження, якою апеляційну скаргу представника Бронкеми-Галай В. В. залишив без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року - без змін.

42. Так, положення щодо участі в судовому засіданні в суді в режимі відеоконференції передбачені статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

43. Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

44. Так, за наведеними вище положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, саме суд, виконуючи передбачене частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання, зобов`язаний створити учасникам справи належні можливості для використання всіх процесуальних прав, визначених Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

45. Суд наголошує на тому, що суди зобов`язані вчиняти всі можливі від них дії з метою реалізації сторонами їх прав визначених процесуальним законодавством.

46. Аналіз Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі статті 195 Кодексу, свідчить про те, що проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом сторони.

47. Суд звертає увагу на те, що відмовляючи у задоволенні клопотань відповідача та представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за день до призначеного судового засідання, а саме 08 жовтня 2024 року, та не повідомляючи їх вчасно про прийняте рішення, суд апеляційної інстанції фактично позбавив сторін право на участь у судовому засіданні. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт перенесення чи відкладення судового засідання з 08 жовтня 2024 року на 14 жовтня 2024 року, а також належного повідомлення сторін про розгляд справи у зазначену дату.

48. Незважаючи на це, оскаржувана постанова була ухвалена апеляційним судом 14 жовтня 2024 року без участі сторін, що свідчить про істотне порушення їхніх процесуальних прав.

49. Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права є підставою для його скасування та направлення справи на новий розгляд до цього суду.

50. Зважаючи на наведені мотиви, Верховний Суд не розглядає інші доводи касаційної скарги як такі, що не впливають на загальний висновок колегії суддів у цій справі. Їх докладний аналіз є недоцільним.

51. Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

52. Частина четверта статті 353 КАС України встановлює, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року скасувати, а справу № 560/3367/24 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. А. Васильєва

О. О. Шишов