Справа № 538/1211/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 р.Справа № 538/1211/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Цімбота Л.Г.) по справі № 538/1211/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, відділення поліції № 2 (м.Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, інспектора відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Горбоноса Романа Вікторовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5037538 від 21.06.2025, винесену інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Горбоносом Р.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування самохідним транспортним засобом, не зареєстрованим протягом 10 діб з моменту придбання при обов`язковій його реєстрації та не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії (тракториста-машиніста).

Водночас, зауважував, що керував мотоблоком, який не потребує реєстрації, по ґрунту, вкритому шаром трави, а отже не був учасником дорожнього руху.

Вважав, що спірний транспортний засіб не підпадає під жодну з категорій машин, визначену Положенням про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою КМ України від 02.04.1994 № 217, керування якими здійснюється за наявності посвідчення

При цьому, спірна постанова також не містить посилань на конкретну категорію у посвідченні водія, яку повинен мати позивач для керування мотоблоком.

З урахуванням наведеного вважав постанову від 21.06.2025 протиправною та просив суд її скасувати.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 29.07.2025 позов задоволено.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач 1), не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Відеозаписом, наданим відповідачем 1 в якості доказу на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, зафіксовано рух самохідного транспортного засобу, що приводиться в рух за допомогою двигуна, під керуванням ОСОБА_1 по автодорозі, а не за призначенням для обробки землі оператором, який у піший спосіб рухається по землі.

Як наслідок, на думку апелянта, спірний транспортний засіб підлягає обов`язковій реєстрації, а водій ОСОБА_1 повинен мати відповідну категорію на право його керування.

Враховуючи, що у позивача відсутній документ на право керування самохідним транспортним засобом, ТЗ не зареєстрований у встановленому законом порядку, вважає, що ним правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позивач, відділення поліції № 2 (м.Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, інспектор поліції Горбонос Р.В. (далі відповідачі 2, 3) не подали відзиви на апеляційну скаргу.

26.09.2025 позивач подав клопотання про призначення справи в режимі відеоконференції.

Дослідивши клопотання, колегія суддів вважає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки подано поза межами п`ятиденного строку, встановленого ст. 195 КАС України.

При цьому, колегією суддів ураховано, що вказана справа відноситься до категорії окремих термінових справ, розгляд яких має бути забезпечено на протязі десяти календарних днів.

Враховуючи скорочені строки розгляду справи, встановлені ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21.06.2025 інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Горбоносом Р.В. прийнято постанову серії ЕНА № 5037538, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн (а.с. 8).

Згідно постанови, 21.06.2025 о 21:21в с. Яшники по вул. Перемоги, 39, водій, керуючи самохідним транспортним засобом без номера, не мав права керування ТЗ відповідної категорії (тракториста-машиніста); здійснював рух на ТЗ який не був зареєстрований протягом 10 діб з моменту придбання при обов`язковій його реєстрації, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, ч. 6 ст. 121 КУпАП; керував ТЗ у якого були відсутні лампи фар у режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п.31.1, 31.6.Б. ПДР, ч. 1 ст. 121 КУпАП, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом «в» п. 2.9 ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Згідно п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.6 «б» ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачами надано до суду DVD-RW диск з відеозаписами з відеореєстратору та з нагрудної камери.

Відеозаписом з відеореєстратора зафіксовано рух самохідного механізованого засобу без державного номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 .

Як пояснив позивач, він керував мотоблоком з адаптером, водночас за твердженням відповідача, спірний ТЗ є мототрактором чи саморобним трактором.

Так, пункт 1.10 ПДР України містить визначення термінів, що використовуються у ПДР України та мають наступні значення:

транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену п. 1.10 ПДР України межу у 3 кВт.

Згідно загальновідомої інформації мотоблок з адаптером та мототрактор візуально відрізняються. Мотоблок з адаптером має вигляд мотоблока з прикріпленим до нього двоколісним візком з сидінням. Мототрактор має більш складну конструкцію, нагадує зменшений трактор з кабіною або без, та зазвичай має більші габарити і потужність. Адаптер (візок) з`єднується з мотоблоком, утворюючи двоколісну конструкцію. Водій сидить на адаптері, керуючи мотоблоком.

Мототрактор має більш складну, тракторну конструкцію, часто з кабіною або без неї. Він загалом більший за мотоблок з адаптером та зазвичай потужніший за мотоблок з адаптером. Потужність мотоблока вимірюється в кінських силах (к.с.) і визначає його здатність виконувати різні сільськогосподарські роботи. Так потужність мотоблока залежить від площі оброблюваної ділянки та характеру робіт. Для невеликих ділянок достатньо мотоблока потужністю 6-7 к.с., для великих - від 9 к.с. і вище. Потужність мототракторів може значно варіюватися, але зазвичай коливається в діапазоні від 15 до 24 кінських сил. Деякі моделі можуть мати потужність і 12 к.с., або навіть 30 к.с.

Жодних обґрунтувань, з яких орган поліції дійшов висновку про те, що спірний ТЗ є мототрактором та доказів в підтвердження таких обставин, матеріали справи не містять.

Будь-які посилання на технічні характеристики (в т.ч. на потужність) та назву засобу у спірній постанові поліцейським не зазначено.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою КМ України від 02.04.1994 № 217 передбачає категорії тракториста-машиніста, які визначаються відповідно до типу та потужності сільськогосподарської техніки, якою він може керувати. Існує 15 категорій трактористів-машиністів, кожна з яких відповідає певному типу машин.

Основні категорії:

А1 - трактори з потужністю двигуна до 73,5 кВт (або 100 к.с.).

А2 - трактори з потужністю двигуна понад 73,5 кВт (або 100 к.с.).

H - інші самохідні машини, які підлягають реєстрації в територіальному органі Держпродспоживслужби.

До інших самохідних машин, що підлягають реєстрації в територіальних органах Держпродспоживслужби, належать машини, які не відносяться до тракторів, самохідних шасі, самохідних дорожньо-будівельних та меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, а також ті, що не є самохідними зерно-, кукурудзо-, кормозбиральними машинами або машинами для збирання коренеплодів та картоплі.

Конкретні типи цих машин зазвичай визначаються у відповідних нормативних актах та переліках, що затверджуються Держпродспоживслужбою.

Так, мотоблок це універсальний маломобільний енергетичний засіб на базі одновісного шасі, застосовується для суцільної та міжрядної обробки ґрунту, скошування трави, прибирання снігу, перевезення вантажів на невеликі відстані.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції чинним законодавством не передбачено видачу будь-яких посвідчень для керування транспортним засобом мотоблоком з адаптером, як і реєстрація такого в Держпродспоживслужбі.

Доказів зворотнього відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Доводи апелянта, що позивач рухався по автомобільній дорозі, а отже є учасником дорожнього руху колегія суддів оцінює критично, оскільки відеозаписом зафіксовано рух ТЗ практично по узбіччю, який в подальшому завертає на дорогу з ґрунту, вкритому шаром трави.

Доказів тривалого руху по автомобільній дорозі матеріали справи не містять.

Доводи скаржника, що за наявності двигуна будь-який транспортний засіб є механічним колегія суддів відхиляє, оскільки ПДР України чітко встановлено, що трактори, самохідні машини і механізми є механічними ТЗ лише за потужності двигуна понад 3 кВт.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, як наслідок, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 21.06.2025 правомірно скасована судом із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29.07.2025 по справі № 538/1211/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц