Справа № 626/1798/25
Суддя: Яценко Є. І.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1798/25
Номер провадження 2-а/952/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.25 Зачепилівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Яценка Є.І.,

за участі секретаря судового засідання Ніколенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор Відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Черкашина Дарія Олександрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Зачепилівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор Відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Черкашина Дарія Олександрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4858718, винесеної 31.05.2025 інспектором Відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції Черкашиною Дарією Олександрівною, 31.05.2025 о 12:25:07, траса М30, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 250 D», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд через залізничний переїзд не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 20.2 ПДР - Порушення правил руху через залізничний переїзд. Даною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 340 грн. Із вказаною постановою він не згоден, оскільки на залізничному переїзді, виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», виконав повну зупинку транспортного засобу та переконавшись у безпечності руху, відсутності поїзда, що наближається, вимкнених заборонених сигналів світлової та звукової сигналізації, продовжив рух через залізничний переїзд. Відразу після перетину залізничного переїзду, побачив прихований під залізничною колією патрульний автомобіль, на якому ввімкнулись проблискові маячки синього та червоного кольору. Відповідно п. 3.2 ПДР України, виконав зупинку транспортного засобу біля правого краю проїзної частини. Патрульний автомобіль також зупинився, після чого до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що при перетині залізничного переїзду, позивач нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». В свою чергу повідомив працівникам поліції, що жодних правил не порушував, проїзд через залізничний переїзд виконав з дотриманням ПДР України. На питання, щодо наявності будь-яких фактичних даних інкримінованого йому правопорушення, інспектор поліції відповіла, що є відеозапис, який підтверджує даний факт. Враховуючи рельєф місцевості та позицію патрульного автомобіля, з якого велась відеофіксація, фізично не можливо було зафіксувати момент зупинки транспортного засобу на вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Виходячи з цього, звинувачення інспектора ґрунтувались лише на припущеннях, а не конкретних обставинах. В зв`язку з чим, вважає дії працівника поліції неправомірними, а складену ним постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною із грубими порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, ґрунтується на не повному та не об`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а тому підлягає скасуванню. На підставі чого просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 07.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

18.07.2025 представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Дейкун І.О., яка діє на підставі довіреності від 24.04.2025, на адресу суду надіслала відзив, в якому вказує, що в діях поліцейського щодо винесення постанови відносно позивача порушень не було, оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015. Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, стягнення застосовано без порушень, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративні правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, а тому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

26.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (пояснення в порядку п.3 ч.3 ст. 44 КАС України), в якій останній вказує, що інспектор поліції під час складання постанови не надав доказів, що саме він вчинив адміністративне правопорушення. Враховуючи рельєф місцевості та позицію патрульного автомобіля, фізично не можливо було зафіксувати момент зупинки його транспортного засобу на вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». На наданому відповідачем DVD-диску відсутні докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 123 КУпАП, оскільки на ньому є лише запис з моменту зупинки транспортного засобу на вимогу поліції та подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому з відеозапису вбачається, що поліцейський чоловічої статі проводив процедуру розгляду адміністративного матеріалу, а поліцейська жіночої статі просто стояла поруч, а в самій постанові було зазначено, що справа розглянута саме поліцейською жіночої статі, тобто інспектором Черкашиною Д.О. Тому Гордєєв В.В. наполягав на задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача Дейкун І.О. в судове засідання подала заяву про розгляд справи у відсутність представника ГУНП в Кіровоградській області, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектор Відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Черкашина Д.О. судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі, встановив наступні факти, обставини та правовідносини.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно ч.1 ст.123 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього руху через залізничний переїзд.

В п.1 ч.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.02.2020 у справі № 496/4315/16-а, обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ч.2 ст.77КАС України та предмет спору у цій справі, доведення вчинення особою адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, про що також наголошено в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі №760/3696/16-а, від 18 липня 2019 року в справі №216/5226/16-а, від 17 березня 2020 року в справі № 482/83/17.

Позивач звертаючись до суду з зазначеним позовом та вказуючи на безпідставність винесеної відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення, як на обґрунтування позовних вимог зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт неправомірних дій та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.123 КУпАП, при цьому, судом відзначається, що зазначені твердження позивача не спростовані ні відповідачем, ні третьою особою інспектором Черкашиною Д.О., яка винесла постанову відносно позивача за наслідками розгляду на місці зупинки транспортного засобу у справі про адміністративне правопорушення, шляхом надання суду належних та допустимих доказів.

При цьому, судом відзначається, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення позивачем такого порушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Суд зауважує, що лише встановлений факт вчинення особою правопорушення, який зафіксований належними та допустимими доказами, та за умови дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, може свідчити про правомірність та обґрунтованість рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно із 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктавладних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин(ст.77 КАС України)

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення суду надано відеозапис, здійснений нагрудною камерою інспектора. Оскаржувана постанова містить відомості про технічний засіб, а тому вказаний доказ є належним.

Із дослідженого судом відеозапису не вбачається, що транспортний засіб «Mercedes-Benz 250 D», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, не зупинився перед стоп-лінією та здійснив проїзд через залізничний переїзд не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно з п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що службовою особою відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, на підставі належних доказів, які б підтверджували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1ст.123 КУпАП, у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4858718 від 31.05.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення - підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 5 статті 139КАСУкраїни встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням зазначених процесуальних норм судовий збір підлягає стягненню розмірі 605,60 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.123 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243 - 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор Відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Черкашина Дарія Олександрівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4858718 від 31.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.123 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.І. Яценко