Справа № 400/9860/25
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 вересня 2025 р. справа № 400/9860/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просп. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056,

провизнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2024 р. ВП №76122531

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимової Олени Олександрівни від 18.11.2024 року ВП № 76122531 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 400/122/23, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 30.01.2024 року.

Ухвалою від 17.09.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнав неповажними підстави пропуску строку звернення з позовною заявою до адміністративного суду та залишив позовну заяву залишив без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження цих підстав.

19.09.2025 року представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Заява про поновлення строку мотивована тим, що всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копію постанови про закінчення виконавчого провадження позивачу направлено не було. Позивач ознайомився з оскаржуваною постановою лише 18.07.2025 року, коли звернувся до державного виконавця. Позивач з 22.02.2023 року по теперішній час проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . За такого, пропуск строку на звернення до суду позивач пропустив з поважних причин, оскільки будь-яких документів від відповідача не отримував та з 2023 року по теперішній час проходить службу в ЗСУ.

Вирішуючи подану представником позивача заяву, суд враховує наступне.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивач ознайомлений з оскаржуваною постановою 18.07.2025 року та пропустив строк звернення до суду.

При цьому, перебування позивача в ЗСУ не впливає на позицію суду щодо пропуску строку звернення, оскільки договір про надання правничої допомоги з адвокатом Ксенжиком К.В. позивачем укладено 17.08.2025 року, представник перебуває у м. Миколаєві та має електронний кабінет в системі "Електронний суд".

За встановлених обставин, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, вказаних у клопотанні, заявленого у позові, оскільки запровадження воєнного стану та несення військової служби позивачем жодним чином не вплинуло на право позивача щодо звернення за захистом своїх прав до адвоката, відтак, починаючи з 17.08.2025 року представник позивача мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом прав позивача у десятиденний строк, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України.

Таким чином, оскільки позивач оскаржує постанову від 18.11.2024 року, а договір про надання правової допомоги із адвокатом укладено 17.08.2025 року, то останній, як представник Грунковського Сергія Олександровича міг звернутись у встановлений законом строк до суду з даним позовом.

Позовну заяву подано адвокатом позивача 11.09.2025 року (сформована в системі ЄСІТС).

Будь-яких пояснень неможливості своєчасного звернення до суду з 18.07.2025 року та з 17.08.2025 року, представником позивача не наведено.

Щодо посилань представника на введення воєнного стану в Україні як на можливість поновлення строку звернення до суду та посилання на постанову Верховного Суду у справі № 500/1912/22, прийняту 29.09.2022 року, згідно якої суд зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції, суд вважає необхідним відмітити, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки мають існувати конкретні обставини, які обумовлюють неможливість вчасного звернення до суду.

Також в ухвалі від 18.05.2022 року у справі № 802/592/17-а з приводу оцінки доводів щодо поважності причин пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду з підстав запровадженого воєнного стану зазначено, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

Разом з тим, представником позивача не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану в Україні спричинило неможливість вчасного звернення до суду представника в десятиденний строк з дня укладення з позивачем договору про надання правової допомоги від 17.08.2025 року.

Суд звертає увагу, що ухвалою про залишення позовної заяви без руху, суд зобов`язав позивача усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, які будуть відмінними від тих, які зазначені у заяві від 11.09.2025 року.

Проте, представник позивача, не виконав вимог ухвали суду, а обмежився поданням заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з підставами аналогічними тим, що були викладені в попередньому клопотанні від 11.09.2025 року.

Отже, із змісту матеріалів справи та заяви про поновлення строку звернення до суду, не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали позивачу (представнику позивача) своєчасно звернутись до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неповажність підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, відмовити.

2. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом.

3. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

6. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз