Справа № 820/406/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.Справа № 820/406/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 р. (постановлену суддею Мельниковим Р.В.) в справі № 820/406/17 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в справі № 820/406/17

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Державного підприємства «Державна коксохімічна станція»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій просило суд: визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа по адміністративній справі № 820/406/2017 до примусового виконання та поновити строк пред`явлення виконавчого листа по справі № 820/406/2017 до примусового виконання; видати дублікат виконавчого листа по адміністративній справі № 820/406/2017 про стягнення з Державного підприємства «Державна коксохімічна станція» суму заборгованості по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і наукову-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з листопада 2015 р. по грудень 2016 р. у сумі 5325,49 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду залишається невиконаним, що перешкоджає виконанню завдань та функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України, зокрема, наповнення бюджету фонду з метою вчасної виплати пенсій, житлових субсидій, пільг тощо. Головним управлінням зроблено запити до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові щодо перебування на примусовому виконанні виконавчого листа в справі № 820/406/2017 (вих. № 2000-0802-8/40488 від 14.03.2025). Згідно Довідки від 26.03.2025 р. № 39499, виданої головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові СМУМЮ - виконавчий лист № 820/406/2017, виданий 24.04.2017 р. Харківським окружним адміністративним судом, за яким в межах виконавчого провадження № 54048119 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, був втрачений при пересилці. Завершення виконавчого провадження № 54048119 також підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 17.12.2019 р. При цьому докази повернення виконавчого листа стягувачу рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», Київський ВДВС у місті Харкові не надав. Отже, відсутність постанови про повернення виконавчого листа та самого виконавчого листа № 820/406/2017 позбавило стягувача права повторно пред`явити виконавчий лист на примусове виконання згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання Головне управління пояснює заборонами та обмеженнями, пов`язаними із карантином та воєнним станом, а також віднесенням Харківської територіальної громади до зони можливих бойових дій.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 820/406/2017 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до державного підприємства "Державна коксохімічна станція" про стягнення заборгованості.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та видати дублікат виконавчого документа по адміністративній справі № 820/406/17.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосуванням норм матеріального права, а саме, незастосування закону, який підлягав застосуванню - ч. 1, 5 ст. 12; п. 9 ч. 1 ст. 37; п. 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до прийняття судом першої інстанції ухвали від 21.07.2025 р., яка протирічить ст. 242 КАС України, та не є законною та обґрунтованою.

Згідно із ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку, визначеного КАС України для видачі дубліката виконавчого документа та відсутністю належних доказів поважності причин пропуску строку звернення саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з карантинними обмеженнями та введенням на території України воєнного стану, а також відсутністю даних та відповідних доказів того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив на момент запровадження карантину або введення воєнного стану на території України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Відповідно до підпункту 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у кожному конкретному випадку суд, вирішуючи питання видачі дубліката виконавчого листа, повинен пересвідчитися у правдивості обставин, які зазначає заявник щодо причин його втрати. Якщо суд дійде висновку, що відповідна обставина може і повинна бути підтверджена відповідним доказом, суд вправі такий доказ витребувати у заявника. Водночас, якщо заявник посилається на обставини, які не можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування (наприклад, загублення оригіналу виконавчого листа), відсутність доказів не може бути підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого документа, якщо строк для пред`явлення його до виконання ще не закінчився.

У цій справі заявник посилався на те, що за результатами проведеного Головним управлінням моніторингу стану заборгованості відповідача та її охоплення заходами примусового стягнення, а також після ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, відкритих щодо відповідача, було з`ясовано, що кілька виконавчих листів на примусовому виконанні в органах ДВС не перебувають, виконавчі провадження завершені, однак виконавчі листи органом ДВС стягувану не повернуті. З огляду на це, головним управлінням був зроблений запит до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові щодо перебування на примусовому виконанні кількох виконавчих листів, і зокрема, виконавчого листа по справі № 820/406/2017 (вих. № 2000-0802-8/40488 від 14.03.2025). Згідно довідки від 26.03.2025 р. № 39499, виданої головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові СМУМЮ - виконавчий лист № 820/406/2017, виданий 24.04.2017 р. Харківським окружним адміністративним судом, за яким в межах виконавчого провадження № 54048119 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, був втрачений при пересилці. Завершення виконавчого провадження № 54048119 також підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувану, винесену 17.12.2019 р. При цьому докази повернення виконавчого листа стягувану рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», Київський ВДВС у місті Харкові не надав. Отже, відсутність постанови про повернення виконавчого листа та самого виконавчого листа № 820/406/2017 позбавило стягувана права повторно пред`явити виконавчий лист на примусове виконання згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки на теперішній час в добровільному порядку відповідач рішення суду не виконує, на примусовому виконанні виконавчий лист не перебуває, виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду та стягнути заборгованість можливо лише шляхом отримання дублікату виконавчого листа та його направлення на примусове виконання до примусового виконання.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові від 09.11.2023 р. в справі №0440/5997/18 Верховний Суд, аналізуючи положення процесуального закону, якими урегульовано питання щодо видачі дубліката виконавчого документа, вказав, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У цій же постанові Верховний Суд зауважив, що Кодекс адміністративного судочинства України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити дату його видачі. Натомість, відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

У постанові від 09.11.2023 у справі № 0440/5997/18 Верховний Суд також вказав, що у кожному конкретному випадку суд, вирішуючи питання видачі дубліката виконавчого листа, повинен пересвідчитися у правдивості обставин, які зазначає заявник щодо причин його втрати. Якщо суд дійде висновку, що відповідна обставина може і повинна бути підтверджена відповідним доказом, суд вправі такий доказ витребувати у заявника. Водночас, якщо заявник посилається на обставини, які не можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування (наприклад, загублення оригіналу виконавчого листа), відсутність доказів не може бути підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого документа, якщо строк для пред`явлення його до виконання ще не закінчився.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 28.06.2024 р. в справі №808/1838/16.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. в справі №2-836/11).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 р. в справі №820/406/2017 задоволено адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова до державного підприємства "Державна коксохімічна станція" про стягнення заборгованості. Стягнуто з державного підприємства "Державна коксохімічна станція" на користь Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова заборгованість по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з листопада 2015 по грудень 2016 року у сумі 5325 грн. 49 коп.

На виконання вищезазначеної постанови Харківським окружним адміністративним судом 14.02.2017 р. видано виконавчий лист зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання до 08.07.2017 р.

Тобто, заявник звернувся до суду про видачу дублікату виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління ПФУ в Харківській області звернулося з листом про повернення оригіналу виконавчого листа по справі №820/406/2017 лише у 2025 році, тобто через 8 років, що може свідчити про невжиття органом Пенсійного фонду дій для належного забезпечення свого права на виконання судового рішення.

Станом на дату звернення ГУ ПФУ в Харківській області з даною заявою до суду строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився і поважних, документально підтверджених причин для його поновлення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Заявник, в якості підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, зазначив, що на теперішній час виконавчий лист по справі № 820/406/2017 не перебуває на примусовому виконанні. Головне управління до цього часу не отримувало постанову про закінчення/завершення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документу стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа № 820/406/2017 від органів ДВС. Згідно довідки від 26.03.2025 р. № 39499, виданої головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові - виконавчий лист № 820/406/2017, виданий 24.04.2017 р. Харківським окружним адміністративним судом, за яким в межах виконавчого провадження № 54048119 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, був втрачений при пересилці.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виконавчий лист у справі № 820/406/2017 виданий Харківським окружним адміністративним судом 14.02.2017 та строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання закінчився 08.07.2017 р., у зв`язку з чим позивач (стягувач) у даній справі, починаючи з 08.07.2017 р., мав право звернутися до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката відповідного виконавчого листа.

Однак, заявником не наведено жодних обґрунтувань та не подано до суду відповідних доказів щодо звернення стягувача за зазначеним виконавчим листом до суду з 08.07.2017 р. з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката відповідного виконавчого листа або щодо вчинення стягувачем інших активних дій, що б свідчили про намагання стягувача звернути виконавчий документ до виконання.

Доводи позивача про неотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області постанови про закінчення/завершення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа №820/406/2017 від органів ДВС суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області набуло статусу стягувача за виконавчим листом, виданим Харківським окружним адміністративним судом по справі № 820/406/2017, лише після прийняття судом ухвали від 21.11.2019 р. про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача - Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області за виконавчим листом по справі № 820/406/2017, виданим Харківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з державного підприємства "Державна коксохімічна станція" суми заборгованості по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з листопада 2015 по грудень 2016 року у сумі 5325,49 грн.

Тобто, до прийняття судом зазначеної ухвали стягувачем за виконавчим листом, виданим Харківським окружним адміністративним судом по справі № 820/406/2017, було саме Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, якому й мав бути повернутий виконавчий лист по справі № 820/406/2017, у разі його пред`явлення до виконавчої служби.

Також, у заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що неодноразове проведення реорганізацій територіальних органів Пенсійного фонду України, впровадження карантину на території України, введення воєнного стану та факт того, що місцезнаходження Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є зоною бойових дій, спричинили об`єктивно непереборні труднощі, які унеможливили своєчасне звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 820/406/2017.

Однак суд апеляційної інстанції зазначає, заявником не надано жодного доказу того, що введення на території України карантину який тривав з березня 2020 р. по червень 2023 р. та ведення воєнного стану з 24.02.2022 р. вплинуло на своєчасне звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання.

Таким чином, заявник пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання і підстав для поновлення такого строку не надав.

З урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належним чином не підтверджено факт втрати оригіналу виконавчого листа. Жодних належних доказів поважності причин пропуску строку звернення саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з карантинними обмеженнями та введенням на території України воєнного стану, заявник разом із заявою до суду не надав. Також заява не містить жодних даних та відповідних доказів про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив на момент запровадження карантину або введення воєнного стану на території України.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зважаючи на те, що умовою видачі дубліката виконавчого листа згідно з пп. 18.4 п. 18 Перехідних положень КАС України є звернення з відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також враховуючи, що цей строк закінчився та підстави для його поновлення відсутні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 р. по справі № 820/406/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 29.09.2025 р.