Справа № 300/5619/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" вересня 2025 р. справа № 300/5619/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В.,
секретаря судового засідання Гуменюк М.В.,
представника відповідача Гавадзин М.В.,
представника відповідача Бабій Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспорт-технології-логістика" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» (надалі по тексту позивач, ТОВ «Транспорт-технології-логістика») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі по тексту відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2024р. №016058/0705.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ТОВ «Транспорт-технології-логістика».
Відповідач по даній судовій справі скористався правом надання відзиву на позовну заяву.
Сторони по справі реалізували свої права визначені КАС України щодо надання заперечень, пояснень, клопотань із долученням до матеріалів судової справи доказів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 року закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі та призначено до судового розгляду.
15.09.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про відвід судді Шумея М.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 року у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді у справі № 300/5619/24 -відмовлено.
Передано адміністративну справу №300/5619/24 для вирішення питання про відвід, судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 року у задоволенні заяви про відвід судді Шумея Михайла Володимировича в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транспорт-технології-логістика" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами загального позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.
З направленням на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 05.06.2024 директора ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіду Ганну Михайлівну.
Копію наказу контролюючого органу від 17.05.2024 №1471-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено 05.06.2024 року директору ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіді Ганні Михайлівні.
Перевірку проведено з відома та в присутності директора ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіди Ганни Михайлівни.
За висновками Акту перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області встановлено порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п.198.1, п.198.3, п. 198.5, п.198.6 ст. 198 ПКУ, позаяк позивачем по справі завищено суму від`ємного значення з ПДВ , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21 Декларації з ПДВ) на загальну суму 1 954 765 грн., в тому числі за березень 2024 1 954 765 грн., що полягало у встановлені нестачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей під час проведення інвентаризації, не використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у не господарській діяльності. Як наслідок, за результатами проведеної перевірки було винесено спірне податкове повідомлення рішення Форми «В4» щодо зменшення від`ємного значення суми ПДВ.
Дослідивши матеріали даної судової справи, суд погоджується з позицією контролюючого органу щодо правомірності винесення спірного податкового повідомлення рішення, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2024 року, в рядку 21 якої зазначено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду .
Із змісту наказу про проведення перевірки, вбачається, що така перевірка проводилася щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.
Відповідно до п. 6 розділу III зазначеного Наказу № 21, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.
Згідно приписів наказу №21, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.
Тобто, виходячи з наведеного рядок 17 форми містить від`ємне значення, сформоване у попередніх податкових періодах, оскільки у формуванні показників даного рядка бере участь рядок 16.1 декларації, в який переноситься значення рядка 21 декларації - сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) - розшифровується у додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість (далі - додаток 2) - Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) . Отже додаток 2 - містить деталізацію від`ємного значення з урахуванням періодів його виникнення.
У додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість Розрахунок суми бюджетного відшкодування в таблиці 2 розшифровуються/розкриваються суми податку, фактично сплаченого у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, у розрізі постачальників та періодів виникнення від`ємного значення.
Отже, з аналізу змісту наведених рядків податкової декларації з податку на додану вартість випливає, що на формування суми бюджетного відшкодування, впливають показники сум податкового кредиту минулих періодів.
Більше того, законодавцем в наказі №21 не встановлено обмежувальних критеріїв формування рядків декларації, з прив`язкою до одного періоду - місяця. Натомість додатки 2 і 3 до податкової декларації з податку на додану вартість містять деталізовану розшифровку показників/критеріїв періодів-місяців, на підставі яких контролюючим органом перевіряється законність декларування платником податків заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість.
Тому, враховуючи специфіку перевірок згідно з пунктом 78.1 статті 78 ПК України при проведенні позапланових перевірок щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за відповідний звітний період (місяць) від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, перевіряється правильність/ законність визначення та декларування податкових зобов`язань та податкового кредиту за звітні періоди коли виникло таке від`ємне значення, та відповідно визначається сума грошових зобов`язань на підставі податкових повідомлень-рішень, за результатами проведеної перевірки.
Тобто перевірка позивача по справі проведена з передбаченої законодавством підстави та з урахуванням періоду фінансово господарської діяльності, за рахунок якого формувалися показники декларації з ПДВ.
Судом встановлено, що з метою підтвердження формування чи спростування підставності формування показників декларації з ПДВ, з урахуванням норм податкового законодавства, яким регламентовано право контролюючого органу під час проведення перевірки вимагати проведення інвентаризації, у відповідності до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 ПКУ, ГУ ДПС в Івано-Франківській області надано ТОВ «Транспорт-технології-логістика» лист (вимогу) від 05.06.2024 року, з проханням провести інвентаризацію основних фондів, нематеріальних активів, залишків товарно-матеріальних цінностей в термін не пізніше 10.06.2024 року . Дана вимога була отримана під підпис 05.06.2024 року директором позивача по справі ОСОБА_2 .
Позивачем по справі видано наказ від 10.06.2024 року №10/06/1 «Про проведення інвентаризації» та створено інвентаризаційну комісію в складі голови комісії: в особі директора ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіда Ганна; члена комісії: в особі водія автотранспортних засобів Тараник Миколи.
За результатами проведеної інвентаризації членами інвентаризаційної комісії позивача по справі, в присутності посадової особи контролюючого органу, складено інвентаризаційні описи станом на 10.06.2024 року щодо основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися за адресою: м. Рогатин вул. Д.Галицького 6з.
Судом встановлено, що членами інвентаризаційної комісії товариства, в присутності посадової особи контролюючого органу, встановлено нестачу/розбіжності щодо наявності основних засобів та товарно-матеріальних цінностей між даними інвентаризаційних описів станом на 10.06.2024 року та їх фактичною наявністю під час проведення інвентаризації 10.06.2024 року.
Суд зазначає, що саме інвентаризаційною комісією позивача у складі якої була директор позивача по справі, у інвентаризаційних описах, які містяться у матеріалах даної судової справи, у графі «Нестача» підтверджено факт нестачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей із зазначенням їх кількості, їх первісної вартості, їх залишкової вартості, із засвідченням підписів членів інвентаризаційної комісії та засвідчені печаткою позивача.
В силу норми п. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відтак факт нестачі встановлений та зафіксований членами інвентаризаційної комісії позивача не потребує доказуванню.
1.Щодо відсутності за результатами проведеної інвентаризації основних засобів та товарно-матеріальних цінностей на суму 4 037 706,50 грн.
Згідно даних інвентаризаційного опису запасів (основний склад продаж) від 10.06.2024 року у ТОВ «Транспорт-технології-логістика» обліковувалися залишки товарно-матеріальних цінностей в сумі 9 196 948,13 грн., поряд з цим згідно проведеної позивачем інвентаризації фактично виявлено, підтверджено наявність товарно-матеріальних цінностей тільки в сумі 7 560 045,10 грн. Нестача/розбіжність на момент проведення інвентаризації складала 1 636 903,03 грн. Тобто на дану суму, під час проведення інвентаризації не виявлено наступних товарно - матеріальних цінностей: гідравлічний кран маніпулятор HDS ATLAS AK105.1.v.BA12 (рік випуску 1999, заводський номер 100277) вартістю 67 655,49 грн.; гідравлічний кран маніпулятор HDS HIAB TYP (рік випуску 1999, заводський номер 1023001/016098) вартістю 122 779,74 грн.; кабіна вантажного автомобіля VOLVO (тип ЕЕ, рік випуску 2007) вартістю 29 419,60 грн.; коток дорожній вібраційний на колісному ходу RAMMAX, 1510-CI (серійний номер TFARAMMAX1510YO 060018. 2010 рік випуску) вартістю 105 784 грн.; кузов металевий для встановлення на шасі в/а WAF (2000 рік випуску) вартістю 157 162,50 грн.; кузов металевий для встановлення на шасі в/а (металевий контейнер для сміття, 1999 рік випуску) вартістю 18 107 грн.; навантажувач телескопічний JCB «535-95» (рік випуску 2011, заводський номер JCB5ABTGP01531169) вартістю 998 054,70 грн., сівалка LEMEKH EURODRIIL 2500 (1999 рік випуску) вартістю 137 940 грн.
Згідно даних інвентаризаційного опису запасів (паливний склад) від 10.06.2024 року обліковувалися ТОВ «Транспорт-технології-логістика» залишки дизельного палива в кількості 7 615 л. на суму 272 635,27 грн.
Проте, під час проведення інвентаризації не виявлено/не встановлено власних чи орендованих спеціальних ємностей для зберігання паливно-мастильних матеріалів. До перевірки не надано документів щодо наявності у товариства власних спеціальних ємностей для зберігання ПММ, не надано документів щодо оренди ємностей чи документів щодо передання ПММ на відповідальне зберігання.
ГУ ДПС в Івано-Франківській області, за фактом встановлення розбіжностей між даними інвентаризаційних описів станом на 10.06.2024 ТОВ «Транспорт-технології-логістика» та фактичною їх наявністю, за результатами проведеної інвентаризації складено акт від 10.06.2024 року № 1228/09-19-07-05/35306389.
Тобто, під час проведення інвентаризації, згідно даних інвентаризаційних описів датованих 10.06.2024 року встановлено відсутність основних засобів та товарно-матеріальних цінностей на суму 4 037 706,50 грн.
Суд зазначає, що у матеріалах судової справи міститься письмова вимога від 11.06.2024 року , яка надавалася ревізором на під час проведення перевірки щодо відсутності основних засобів та товарно-матеріальних цінностей на момент проведення інвентаризації, проте, позивачем не надано жодних пояснень та документального підтвердження щодо відсутності на момент проведення інвентаризації основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, про що складено акт про ненадання пояснень та документів від 11.06.2024 року № 1245/09-19-07-05/35306389 та акт про не можливість вручення даного акту № 1245/09-19-07-05/35306389/1 від 11.06.2024 року.
Вимогами п. 5 РОЗДІЛУ «I. Загальні положення» Наказу №879 передбачено, «Інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються:
виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів;
установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку;
виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення;
виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.»
Відповідно до п. 5 розділу II наказу №879 до початку перевірки фактичної наявності активів:
перевіряється справність усіх ваговимірювальних приладів;
завершується обробка всіх документів щодо руху активів та формуються останні на момент інвентаризації реєстри прибуткових і видаткових документів або звіти про рух активів;
визначаються залишки на дату інвентаризації;
активи групуються, розсортовуються та розкладаються за назвами, сортами, розмірами у порядку, зручному для підрахунку (у разі проведення раптових інвентаризацій це робиться у присутності інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії)).
Пунктом 6 розділу II наказу №879 передбачено, що голова інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) візує всі прибуткові та видаткові документи, що додаються до реєстрів (звітів), із зазначенням "До інвентаризації на (дата)". Для бухгалтерської служби ці документи є підставою для визначення залишків активів на початок інвентаризації за даними обліку.
Матеріально відповідальні особи дають в інвентаризаційному описі розписки про те, що до початку інвентаризації всі прибуткові та видаткові документи на активи здані в бухгалтерію, що всі цінності, які надійшли під їх відповідальність, оприбутковані, а ті, що вибули, списані.
Згідно п. 7 розділу II наказу №879, наявність активів при інвентаризації встановлюється шляхом обов`язкового підрахунку, зважування, обміру. Переважування, обмір, підрахунок проводяться у порядку розміщення активів у приміщенні, де вони зберігаються. Визначення ваги (обсягу) навалочних матеріалів може проводитися на основі обмірів і технічних розрахунків. Акти обмірів і розрахунки додаються до інвентаризаційних описів.
Відповідно до п. 14 розділу II наказу №879, інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за N 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов`язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням. Матеріали інвентаризації можуть бути заповнені як рукописним способом, так і за допомогою електронних засобів обробки інформації.
Пунктом 18 розділу II наказу №879 передбачено, що інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв`язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів.
Відповідно до пп. 4.1. п.4 розділу III Наказу №879, інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.
Згідно пп. 4.2. п.4 розділу III Наказу №879, інвентаризаційна комісія у присутності матеріально відповідальних осіб перевіряє фактичну наявність запасів шляхом їх перерахунку, переважування чи перемірювання. Не допускається вносити до інвентаризаційних описів дані про залишки активів зі слів матеріально відповідальних осіб або за даними обліку без перевірки їх фактичної наявності.
Кількість запасів, що зберігаються в непошкодженій упаковці постачальника, може визначатися на підставі документів з обов`язковою перевіркою наявності в натурі частини вказаних цінностей.
Підпунктом 4.3 пункту 4 розділу III Наказу №879 передбачено, що на запаси, що перебувають в дорозі, не оплачену у строку покупцями відвантажену продукцію (товари) та на запаси, що перебувають на складах інших підприємств (на відповідальному зберіганні, на комісії, у переробці), складається окремий інвентаризаційний опис та перевіряється обґрунтованість сум, що відображені на рахунках бухгалтерського обліку. Такі суми можуть бути визнані, якщо вони підтверджені належно оформленими документами, зокрема рахунками постачальників, копіями платіжних вимог (рахунків-фактур), що пред`явлені покупцям, охоронними розписками, які переоформлені на дату проведення інвентаризації або близьку до неї.
Відповідно до п. 1 розділу IV Наказу №879, висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.
Необхідно зазначити, що за інвентаризаційними описами від 10.06.2024 року встановлено відсутність/нестачу товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, проте всупереч вимог ПКУ, зокрема п.п. г п. 198.5 ст. 198 ПКУ позивачем не нараховане компенсуюче ПДВ.
Суд погоджується з позицією відповідача, що за відсутності факту реалізації, знищення, списання товарно матеріальних цінностей, основних засобів, відсутності первинних документів щодо подальшої реалізації/списання тощо до платника податків застосовується наслідок нарахування компенсуючого ПДВ «умовний продаж» - диспозиція норми підпункту г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. г п. 198.5 ст. 198 ПКУ, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з ПДВ (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 ПКУ).
У спірному випадку позивач, за наявності факту відсутність/нестачі товарно - матеріальних цінностей, основних засобів, мав нарахувати податкове зобов`язання в сумі 807 541 грн. (4 037 706,50 х 20%) на вартість залишків основних засобів і товарно-матеріальних цінностей, які були не виявлені під час проведення інвентаризації, в результаті чого ним занижено податкове зобов`язання за березень 2024р. в сумі 807 541 грн.
Така позиція суду узгоджується із висновками касаційної інстанції, викладені у Постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року справа № 160/70/19: «Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання».
2. Щодо відсутності за результатами проведеної інвентаризації мінеральних добрив.
Проте, як зазначено в Акті перевірки, згідно наданих під час проведення перевірки інвентаризаційних описів та за результатами проведеної інвентаризації, станом на 10.06.2024 року придбані позивачем мінеральні добрива відсутні.
ГУ ДПС в Івано-Франківській області при проведенні перевірки надавались письмові вимоги про надання пояснень та документального підтвердження від 10.06.2024 року, від 11.06.2024 року щодо використання придбаних мінеральних добрив в господарській діяльності підприємства, проте товариством не надано жодних пояснень та документального підтвердження використання/реалізації мінеральних добрив, про що складено акт про ненадання пояснень та документів від 11.06.2024 року № 1245/09-19-07-05/35306389, акт про не можливість вручення даного акту № 1245/09-19-07-05/35306389/1 від 11.06.2024 року.
Суд погоджується з позицією відповідача, що у випадку не використання придбаних товарно- матеріальних цінностей у господарській діяльності, у позивача виникає обов`язок щодо нарахування компенсуючого ПДВ, передбаченого п.п. г п. 198.5 ст. 198 ПКУ. Відтак по даній операції ТОВ «Транспорт-технології-логістика» занижено податкові зобов`язання всього в сумі 14 294 грн.
Щодо відсутності за результатами проведеної інвентаризації залишків паливо-мастильних матеріалів та шин
Перевіркою встановлено, що станом на 10.06.2024 року, на день проведення інвентаризації) у позивача по даній судовій справі були відсутні залишки паливо-мастильних матеріалів та шин на суму без врахування ПДВ 8 793 480,76 грн., ПДВ 1 125 309,38 грн.
У зв`язку з відсутністю залишків паливо-мастильних матеріалів та шин, та відсутності факту використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності, ГУ ДПС в Івано-Франківській області при проведенні перевірки надавались позивачу письмові вимоги про надання пояснень та документального підтвердження від 05.06.2024, від 10.06.2024, від 11.06.2024 року щодо надання пояснень та документів, які підтверджують використання паливно-мастильних матеріалів та шин в господарській діяльності підприємства, інформації щодо місць зберігання пального, ємностей для зберігання пального (договори оренди, договори на зберігання пального або інші документи що підтверджують зберігання паливно-мастильних матеріалів), наказів щодо встановлення норм використання паливно-мастильних матеріалів за період з 01.04.2021 року по 30.11.2023 року. Проте, товариством не надано жодних пояснень та документального підтвердження, про що зареєстровано акт про ненадання пояснень та документів від 11.06.2024 року № 1245/09-19-07-05/35306389 та акт про неможливість вручення даного акту № 1245/09-19-07-05/35306389/1 від 11.06.2024 року.
Натомість перевіркою , що: реалізація придбаних паливно-мастильних матеріалів та шин (придбаних від вищенаведених контрагентів) ТОВ «Транспорт-технології-логістика» не здійснювалась; у товариства відсутні власні чи орендовані паливні склади для зберігання паливно-мастильних матеріалів; договори відповідального зберігання та акти приймання-передачі на відповідальне зберігання тощо до перевірки не надано;станом на день проведення інвентаризації (10.06.2024 року) на залишку в ТОВ «Транспорт-технології-логістика» не обліковувалось залишку оливи моторної/гідравлічної та мастила, шин (придбаних від вищенаведених контрагентів), а також дизельного палива в кількості 240 383л. До перевірки не надано будь яких підтверджуючих документів на використання ПММ та шин в господарській діяльності товариства.
Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, так:
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV (далі по тексту Закон від 16.07.1999 року № 996-XIV), із внесеними змінами та доповненнями, встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 2 ст. 3 Закону від 16.07.1999 року № 996-XIV - фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 4 Закону від 16.07.1999 року № 996-XIV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.
Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до ст. 8 Закону від 16.07.1999 року № 996-XIV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.
Статтею 1 України від 16.07.1999 року за №996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (із наступними змінами та доповненнями) вказано, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п.1, пп. 2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань у власному капіталі підприємства.
Облік запасів на підприємстві повинен відповідати вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 10.01.2007 року №2 «Про затвердження методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів» (з змінами та доповненнями).
Складський облік ведуть матеріально відповідальні особи за місцями відповідального зберігання, за одиницями обліку та кількістю. За цими показниками звіряють дані оперативного складського обліку з даними аналітичного бухгалтерського обліку.
Відповідно до п. 3.12. розділу 3 наказу №2, для внутрішнього переміщення запасів, їх відпуску виробничим підрозділам та іншим структурним підрозділам підприємства, що розташовані на іншій, ніж підрозділ, що їх відпускає, території, використовується накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів.
Відповідно до п. 3.14. розділу 3 наказу №2, вибуття запасів для реалізації (крім товарів в роздрібній торгівлі) оформлюється товарно-транспортною накладною або накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, яку виписує уповноважена особа на основі господарського договору, дозволу керівника або іншої уповноваженої особи.
Пунктами 4.7. розділу 3 наказу №2 передбачено, матеріально відповідальними особами у місцях зберігання запасів ведеться кількісний облік руху запасів (крім підприємств, які застосовують метод ціни продажу).
Відповідно до п. 4.8. розділу 3 наказу №2, облік запасів може здійснюватись із застосуванням картки складського обліку матеріалів (форма М-12, затверджена наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 №193).
Наказом від 21.06.1996 року №193 «Про затвердження форм первинних облікових документів з обліку сировини і матеріалів» передбачена картка складського обліку матеріалів (форма №М-12) застосовується для обліку руху матеріалів на складі за кожним сортом, видом та розміром, заповнюється на кожний номенклатурний номер матеріалу і ведеться матеріально відповідальною особою (комірником, зав.складом). Записи у картці виконують на підставі первинних прибутково-видаткових документів у день, коли відбувається операція.
Проведеною перевіркою непідтвержено та не встановлено використання в господарській діяльності паливо-мастильних матеріалів та шин на суму без врахування ПДВ 8 793 480,76 грн., відтак з урахуванням п. п. г п. 198.5 ст. 198 ПКУ позивач зобов`язаний нарахувати податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 1 125 309,38 грн
Щодо нереальності операцій ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» та ТОВ «ТІР ШИНА», суд зазначає наступне.
За результатами перевірки встановлено, що в порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПКУ, ТОВ «Транспорт-технології-логістика» завищено податковий кредит при отриманні товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» та ТОВ «ТІР ШИНА» в загальній сумі 7 621 грн., в т.ч. по періодах: квітень 2021 року 2 287 грн., серпень 2021 року 2 067 грн., серпень 2022 року 3 267 грн.
Перевіркою встановлено, що згідно журналу-ордеру по рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», відповідно до інформаційних систем ДПС, єдиного державного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Транспорт-технології-логістика» у червні 2022 року проводило взаєморозрахунки з ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС», зокрема: відображено операції з придбання ТМЦ (А/шина 235/75 R17.5 TRIANGLE TRT03 143/141J 18PR 4 шт.) на загальну суму 19 600 грн., в т.ч. ПДВ 3 266,67 грн
Факт нереальності здійснення господарських операцій ТОВ «Транспорт-технології-логістика» з отримання товарно-матеріальних цінностей (А/шина 235/75 R17.5 TRIANGLE TRT03 143/141J 18PR 4 шт.) від ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» підтверджується наступними фактами :
- до перевірки не представлено жодних первинних документів на отримання ТМЦ (А/шина 235/75 R17.5 TRIANGLE TRT03 143/141J 18PR 4 шт.), у тому числі : договору, видаткових накладних, документів на транспортування ТМЦ від постачальника до покупця, документів щодо підтвердження якості ТМЦ тощо;
- згідно звітності за формою 20-ОПП у ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» відсутні об`єкти оподаткування для зберігання та транспортування товарно-матеріальних цінностей (земельні ділянки, складські приміщення, транспортні засоби чи будь-які інші об`єкти оподаткування). Відповідно до даних єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС», у період відображення взаємовідносин із ТОВ «Транспорт-технології-логістика» та протягом перевіряємого періоду, не придбавало послуг оренди об`єктiв оподаткування/послуг оренди мiсць зберiгання товарно-матерiальних цiнностей, що підтверджує відсутність можливості їх зберігання;
-згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно у ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» відсутнє;
- відповідно до Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» за формою 1-м «Баланс» у товариства основні засоби відсутні;
- згідно звіту 1ДФ, поданого ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» за IІкв.2022 року чисельність працюючих становить 3 осіб, що свідчить про недостатню кiлькiсть трудових НОМЕР_10 для здійснення господарської операції;
Перевіркою встановлено, що згідно журналу-ордеру по рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», відповідно до інформаційних систем ДПС, єдиного державного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Транспорт-технології-логістика» протягом 2021 року проводило взаєморозрахунки з ТОВ «ТІР ШИНА», зокрема: відображено операції з придбання ТМЦ (автошина 235/75 R17.5 Sunfull ST022 143/141J (4шт.) та А/шина 275/70 R22.5 - TRIANGLE TR656 148/145L 16PR (2ш.)) на загальну суму 26 120 грн., в т.ч. ПДВ 4 353,34 грн
Факт нереальності здійснення господарських операцій ТОВ «Транспорт-технології-логістика» з отримання товарно-матеріальних цінностей (автошина 235/75 R17.5 Sunfull ST022 143/141J (4шт.) та А/шина 275/70 R22.5 - TRIANGLE TR656 148/145L 16PR (2ш.)) від ТОВ «ТІР ШИНА» підтверджується наступним:
- до перевірки не представлено жодних первинних документів на отримання ТМЦ (автошина 235/75 R17.5 Sunfull ST022 143/141J (4шт.) та А/шина 275/70 R22.5 - TRIANGLE TR656 148/145L 16PR (2ш.)), а саме: договору, видаткових накладних, документів на транспортування ТМЦ від постачальника до покупця, документів щодо підтвердження якості ТМЦ тощо;
- згідно звітності за формою 20-ОПП у ТОВ «ТІР ШИНА» відсутні об`єкти оподаткування для транспортування товарно-матеріальних цінностей.
- згідно звіту 1ДФ, поданого ТОВ «ТІР ШИНА» за ІІ-ІІІкв. 2021 року чисельність працюючих становить 3 осіб, що свідчить про недостатню кiлькiсть трудових ресурсiв для здійснення господарської операції;
- з січня 2024 року не звітує.
Суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які сукупно з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24 травня 2019 року у справі № 816/4537/14
Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 16 червня 2020 року по справі №400/987/19 відповідно до якої : «Верховний Суд формує правову позицію за якою, наявність податкової накладної та факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН не є єдиною та достатньою підставою яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т. ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами».
Відтак реєстрація контрагентами податкової накладної в реєстрі не вказує на реальність господарської операції, відтак позивач безпідставно сформував податковий кредит в сумі 7 621 грн.
Щодо посилання представника позивача по справі, у наданих до суду поясненнях щодо фактів фальсифікації чи підроблення документів, зокрема акту від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389/1 про неможливість вручення директору ТОВ «Транспорт технології - логістика» Акту про не надання посадовими особами ТОВ «Транспорт - технології - логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389, з боку відповідача по справі, то така позиція є необґрунтованою та безпідставною виходячи з наступного.
Насамперед суд акцентує на тому, що наявність Акту про не надання посадовими особами ТОВ «Транспорт - технології - логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389 позивачем визнається, та не заперечується.
Крім того, представником позивача не заперечується факт наявності запитів - вимог про проведення інвентаризації, надання документів пов`язаних з предметом перевірки датованих 05.06.2024 року, 10.06.2024 року, 11.06.2024 року, які отримані під підпис директором ТОВ «Транспорт - технології - логістика».
В силу норми п. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Судом встановлено, що позивачем по справі обставини отримання вимог запитів не заперечується, як і не заперечується факт наявності Акту про не надання посадовими особами ТОВ «Транспорт - технології - логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389.
Вимогами п. п. 2 п. 4 Розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 20.08.2015 № 727, зі змінами (далі по тексту Порядок №727), встановлено, що: «у разі відмови платника податків, посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків, посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки».
Аналогічна вимога передбачена абз 1 п. п. 1.4.7.3.п. 1.4 Розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом ДПС України від 04.09.2020 №470 (надалі по тексту Методичні рекомендації), зі змінами : «У разі ненадання платником податків під час проведення перевірки (крім наведених у цьому пункті випадків та випадків, передбачених підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 цього розділу цих Методичних рекомендацій) відповідних документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для її здійснення, складається відповідний акт, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу цих Методичних рекомендацій, а також вживаються заходи щодо документування цих фактів у відповідних розділах (додатках) до акта перевірки з наведенням переліку документів, які не надано (за необхідності - згрупованих за типами)».
Судом встановлено, що Акт від 11.06.2024 року № 1245/09-19-07-05/35306389 «Про ненадання посадовими особами (представниками) ТОВ «Транспорт- технології логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки» зареєстрований у спеціальному журналі реєстрації актів ГУ ДПС в Івано-Франківській області, оскільки така реєстрація передбачена Методичними рекомендаціями.
Поряд з цим реєстрація Актів про неможливість вручення Акту про ненадання посадовими особами (представниками) документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки ні Порядком №721 ні Методичними рекомендаціями не передбачена, та, відповідно, не є обов`язковою.
Відповідно до пояснень представників відповідача реєстраційний номер Акту від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389/1 «Про неможливість вручення директору ТОВ «Транспорт технології - логістика» Акту про не надання посадовими особами ТОВ «Транспорт - технології - логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389» є ідентичним даному реєстраційному номеру, позаяк даний акт засвідчує факт неможливості вручення такого акту. Тому на даному акті контролюючим органом продубльовано реєстраційний номер акту, який неможливо було вручити посадовим особам позивача по справі та відповідно проставлено дробову риску з цифрою 1, що свідчить про наявність одного такого акту про неможливість вручення.
Відтак суд приходить до висновку, що факт реєстрації, не реєстрації акту про неможливість вручення Акту про ненадання посадовими особами (представниками) документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки жодним чином не впливає характер спірних правовідносин у даній справі, позаяк така реєстрація не передбачена локальними нормативними актами, якими відповідач керується та не є свідченням фальсифікації, чи підробленням документів.
Окрім того, суд зазначає, що самим платником податків на сторінці 32 Акту перевірки засвідчено «Підтверджуємо, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні» та власноручно зроблено підпис посадовою особою позивача, а саме директором товариства.
Позивач не звертався до податкового органу в ході проведення перевірки із проханням її зупинення чи неможливістю надання первинних документів у зв`язку з їх втратою чи вилученням.
Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.
Таким чином, у даній справі, судом вчинено вичерпних процесуальних дій для повного з`ясування усіх обставин у справі; у суду наявні усі матеріали спірної перевірки, підстави її проведення, та документи, якими засвідчено склад податкового правопорушення; такі письмові документи визнано як належними, достатніми і достовірними доказами і, яким в ході судового розгляду, надано правову оцінку.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.

Повний текст рішення складено 29.09.2025 року.