Справа № 160/21378/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21378/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Білак С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/21378/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 03.06.2024 року з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки -13559,41 грн та з урахуванням періоду робити з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.06.2024 року з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки -13559,41 грн та з урахуванням періоду роботи з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено, суд:

- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 03.06.2024 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки та з урахуванням періоду робити з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.06.2024 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки та з урахуванням періоду робити з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що звернення позивача у червні 2024 - не є первинним зверненням про призначення пенсії, повторне призначення пенсії за віком Закону №1058 не передбачено. Оскільки призначення пенсії позивачу відбулося у 2017 році, під час перерахунку її пенсії внаслідок переведення в межах одного виду пенсії (за віком) Головним управління правомірно застосовано середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як показник за 2014, 2015 та 2016 роки. 01.03.2013 по 14.05.2017. Стосовно правомірності не зарахування у подвійному розмірі періоду роботи позивача, апелянтом зазначено, що документи на підтвердження вищезазначених періодів роботи до стажу ОСОБА_1 були подані нею під час її звернення за призначенням пенсії у 2017 році (довідка від 12.05.2017 №901, видана КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Покров" та довідка від 13.05.2017 №1252, видана КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Покров" Дніпропетровської обласної ради"). Відповідно до Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов?язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім?ї у випадках, визначених цим Законом. Отже протягом всього періоду з травня 2017 позивач знала про зарахування періоду її роботи з 01.03.2013 по 14.05.2017 в одинарному розмірі. З питання зарахування спірного періоду у подвійному розмірі ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом лише у серпні 2024 року, що свідчить про порушення строку звернення до суду. На думку апелянта, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, з 15.05.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за вислугу років.

Відповідно до рішення від 07.06.2024 №87, 03.06.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.06.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання розрахунку стажу при призначенні пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.07.2024 №40991-28587/Г-01/8-0400/24 повідомлено, що розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 22.05.2017, що складає 35 років 04 місяці 04 дні та заробітної плати за період з 01.10.1991 по 30.09.1996 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.04.2017. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,35333. Індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації 0,86865.

В листі вказано, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленної як показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення складає 6944,40 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7994,47 грн х 0,86865).

Загальний розмір пенсійної виплати за віком станом на 01.07.2024 становить 2980,00 грн, з яких:

2453,66 грн - розмір пенсії за віком (7994,47 грн х 0,86865 х 0,35333);

118,05 грн - доплата за понаднормовий стаж 5 років (ст. 28 ч. 1. абз. 2);

408,29 грн - доплата особам, яким не виповнилося 70 років (2760 грн х 1,0796).

Статтею 60 Закону № 1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В листі зазначено, що після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених закладах (відділеннях) тільки для визначення права на пенсію.

Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій. Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У ч. 1 ст. 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Розмір пенсії за віком визначається за правилами статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частина перша цієї статті дає для визначення пенсії наступну формулу: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

В свою чергу, згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Спірні правовідносини виникли з приводу правильності застосування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні під час визначення розміру пенсії позивача.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності з 11.10.2017 року, внесено зміни, зокрема, до пункту 4-3 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, до абзацу 4 частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу була призначена пенсія у 2017 році відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії в порівнянні з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до матеріалів справи позивач 03.06.2024 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Така пенсія їй була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.06.2024, розмір пенсії розраховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.

Однак, з врахуванням наведених вище висновків, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки.

Оскільки позивач 03.06.2024 вперше звернулася до відповідача за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підстави для застосування частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин у відповідача відсутні.

Таким чином, при призначенні позивачу у 2024 році пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно з частиною другою статті 40 цього Закону.

Отже, враховуючи те, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком 03.06.2024 вперше, пенсію позивачу слід призначити та нараховувати із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 року в адміністративній справі №133/476/15-а, постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року в адміністративній справі № 876/5312/17, постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року в адміністративній справі №185/1474/17, від 10.07.2018 року в адміністративній справі № 520/6808/17, від 18.12.2018 року в адміністративній справі № 520/12961/16-а, від 18.01.2019 року в адміністративній справі № 577/5237/16-а, від 13.02.2019 року в адміністративній справі №265/7301/16-а, від 31.01.2019 року в адміністративній справі № 639/2751/17, від 12.06.2020 року в адміністративній справі № 400/293/19.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі, є саме робота, яку виконувала позивач.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами, встановленими абзацом першим частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд приходить до висновку, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 за №909.

Так, трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 підтверджено, що у спірний період з 01.03.2013 по 31.12.2016 вона працювала на посадах сестри медичного кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ інфікованих загально-лікувального відділення та на посаді сестри медичного кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ інфікованих Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе» (01.06.2016 назва змінена на Комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Покров»). З 01.01.2017 по 14.05.2017 на посаді сестри медичного кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради.

Про наведене також свідчить довідка від 12.05.2017 № 901, видана КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Покров» та довідка від 13.05.2017 №1252, видана КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» Дніпропетровської обласної ради».

Досліджуючи надану позивачем форму РС-право, колегією суддів встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача зараховано спірні періоди без урахування кратності, передбаченої ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не відповідає визначеному нормативному регулюванню спірних правовідносин.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2014 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 03.06.2024 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки та з урахуванням періоду робити з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі.

Як наслідок, належним способом порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.06.2024 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки та з урахуванням періоду робити з 01.03.2013 по 14.05.2017 на посаді сестри медичної кабінету довіри по профілактиці та лікуванню хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих консультативно-діагностичного відділення в страховий стаж для розрахунку пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно зазначення апелянтом в апеляційний скарзі про порушення строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що в даній справі відсутнє порушення строку звернення, оскільки позивачу призначено пенсію за віком з 03.06.2024.

Позивач оскаржує незарахування спірного стажу роботи у подвійному розмірі саме з дати призначення пенсії за віком з 03.06.2024. До суду з позовом позивач звернулась 07.08.2024.

Питання розрахунку стажу роботи під час призначення пенсії за вислугу років позивачем не заявлено, а тому доводи апелянта про пропуск строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/21378/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/21378/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Білак