Справа № 753/14691/25
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5153216 від 06 липня 2025 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач вказує, що не порушував правил дорожнього руху, в відтак відсутні будь-які підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

При цьому, відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав його безпідставності та не обґрунтованості.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту оскаржуваної постанови ЕНА №5153216 від 06 липня 2025 року, 06 липня 2025 року о 09 год. 23 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по вулиці Степана Голованьова, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 8 КпАП України передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

За змістом до п. 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з пп. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 34 ПДР України, розмітка 1.1. (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки).

Лінію 1.1 перетинати забороняється. К виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1. для об`їзду нерухомої перешкоди, розмір якої не дають змоги здійснити безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю 30 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, що мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Так, інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, 06 липня 2025 року о 09.23 год. екіпаж автопатруля РУБІН- 204 в складі поліцейських Корнійчук С.В. та Дерко А.А., які рухаючись по вул. Бориспільській в м. Києві, помітили транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_1 , водій перетнув суцільну лінію розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та повернув на вул. Степана Голованьова в м. Києві. Як вказує відповідач, екіпажем було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, для чого були ввімкнуті спеціальні світлові сигнали, а саме: червоно-сині проблискові маячки, на що водій відреагував та зупинився на вул. Степана Голованьова.

Судом було оглянуто СDR диск наданий до відзиву на позов, зі змісту якого вбачається, що після зупинки автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» д.н.з. НОМЕР_1 , до ОСОБА_1 підійшов інспектор ОСОБА_2 , який пояснив причину зупинки водію, після чого ОСОБА_1 попросив інспектора надати докази правопорушення. В подальшому водій сказав, що не визнає своєї вини у вчиненні даного правопорушення та вказав, що не хоче щоб розгляд справи відбувався за встановленою процедурою та на вимогу інспектора пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_1 відмовився та почав сперечатися з поліцейським, мотивуючи тим, що поспішає додому, при цьому сказав, що він розуміє, щодо можливого порушення ним ПДР, але воно повинно бути зафіксовано. Також сказав, що він є колишнім працівником прокуратури та в нього не має часу очікувати відеодокази та зателефонувавши на «102»,поскаржився на екіпаж, оскільки йому ще не надали докази правопорушення, хоча інспектор ОСОБА_3 говорила, що для завантаження доказів необхідно зачекати деякий час. В подальшому, інспектори запропонували водію ознайомитися із відеозаписом вчиненого ним правопорушення, яке було зафіксоване системою «Смарт-Сіті», через деякий час перегляду, ОСОБА_1 відмовився завершити перегляд відео та знову почав сперечатися з поліцейськими.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача, що на відео відсутній його автомобіль, оскільки відеозаписом зафіксовано маневр лівого повороту 06 липня 2025 року о 09.24 год. автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» в порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1., за яким одразу почали переслідування працівники поліції , зупинивши даний автомобіль.

Як стверджує відповідач, після встановлення особи водія за Інформаційним порталом Національної поліції, відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Слід також зазначити, що розгляд справи відбувався за спрощеною процедурою, при цьому позивач постійно знаходився в русі, то наближався по інспекторів , то відходив від них у никаючи свою участь у адміністративному процесі та відмовився ознайомитися з матеріалами справи, хоча така можливість йому була надана.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч. 1 ст. 122 КпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач мав всі законні підстави винести оскаржувану постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КпАП України (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5- рп/2015).

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КпАП України та іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням вказаного, ОСОБА_1 правомірно притягнутий до відповідальності, адже відповідно до норм чинного законодавства, винесення оскаржуваного рішення відбулось із врахуванням доказів у виді відеофіксації, а відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КпАП України порушення правил руху - доведена.

Враховуючи викладене, працівником поліції повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови ЕНА №5153216 від 06 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, а вина ОСОБА_1 була повністю підтверджена наданими доказами по справі.

На підставі викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись стст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.