Справа № 376/1689/25
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1689/25
Провадження № 2-а/376/84/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Мандзюк М.С.,

розглянувши в місті Сквирі Київської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що постановою поліцейського офіцера громади СПОГ № 2 ВВГ Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Терещенка В.В. від 10.06.2025 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до вказаної постанови 10.06.2025 р. о 22 год. 32 хв. в м. Сквира, Білоцерківського району, Київської області по вул. М. Рильського, 30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач вказує, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із порушенням процедури складання та невідповідністю викладеним в ній фактичним обставинам, оскільки про несправність освітлення номерного знаку об`єктивно не міг знати під час руху автомобіля, огляд якого перед цим проводив і жодних несправностей зовнішніх світлових приладів не виявив. Окрім того вказав, що відповідальність за вищевказане правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а не ч. 1 ст. 121 КУпАП як зазначено у постанові. Просив скасувати вказану постанову та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Ухвалою судді від 17.06.2025 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу п?ять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

01.07.2025 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків, у якій він просив виключити з відповідачів поліцейського офіцера громади СПОГ №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Терещенка Владислава Валерійовича.

Ухвалою судді від 01.07.2025 року провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено на 24.07.2025 року.

Ухвалою судді від 24.07.2025 року здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 03.09.2025 р. замінено неналежного відповідача Білоцерківське РУП ГУНП в Київській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області

Позивач у судове засідання не з?явився, надав суду заяву з проханням проводити судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав заяву у якій вказав, що заявлені позовні вимоги визначає частково, а саме у частині невірної кваліфікації адміністративного правопорушення. З приводу іншої частини зазначає, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу було запропоновано усунути несправності, а саме замінити дві лампочки підсвідки номерного знаку, але останній відмовився, внаслідок чого було винесено оскаржувану постанову. Вказує, що при кваліфікації випадково було не враховано зміни до КУпАП, а тому не вірно вказана стаття та розмір штрафу. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яке зафіксоване на нагрудну бодікамеру. Судове засідання просив проводити без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10.06.2025 року поліцейським офіцером громади СПОГ № 2 ВВГ Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Терещенком В.В. було винесено постанову ББА №417086, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. (а.с. 7).

Згідно з оскаржуваною постановою, 10.06.2025 р. о 22 год. 32 хв. в м. Сквира, Білоцерківського району, Київської області по вул. М. Рильського, 30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с 7).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі також ПДР, Привила). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.9 «в» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

У той же час суд зазначає, що відповідальність за порушення п. 2.9 «в» ПДР, а саме керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не вірно кваліфікував дії позивача, вказавши у фабулі оскаржуваної постанови, що 10.06.2025 р. о 22 год. 32 хв. в м. Сквира, Білоцерківського району, Київської області по вул. М. Рильського, 30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП замість вірної кваліфікації ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Невірна правова кваліфікація не є помилкою чи формальними недоліками постанови, а свідчить про притягнення до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Отже, суд вважає, що неправильна кваліфікація порушення зумовлює складення постанови за неналежне порушення і, відповідно, відсутність постанови за вчинене правопорушення.

Суд вважає, що лише встановлений факт вчинення особою правопорушення, який зафіксований належними та допустимими доказами, та за умови вірної кваліфікації та дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, може свідчити про правомірність та обґрунтованість рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пп. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з абзацами 1-7 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження правомірність прийняття поліцейським спірної постанови.

Таким чином, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст.77 КАС України не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП (керування транспортним засобом, на якому не підсвічувався номерний знак).

Відсутність належних та допустимих доказів правопорушення не дає можливості прийти до однозначного висновку про те, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

Згідно ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст.139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

А тому враховуючи, що до позовної заяви позивачем додано квитанцію №62 від 12.06.2025 року, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 605,60 грн., відповідна сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251 КУпАП, ст.ст.241-244,246,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського офіцера громади СПОГ № 2 ВВГ Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Терещенка Владислава Валерійовича серії ББА №417086 від 10 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП, закрити за відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г.Батовріна