Справа № 128/3400/24
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3400/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Савченко Я.С.,

за участю: представника позивача адвоката Супруна М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області «про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення», -

УСТАНОВИВ:

Адвокат Супрун М.І. за допомогою системи «Електронний суд» в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтував тим, що 20.08.2024 ОСОБА_1 отримала постанову №983 від 13.08.2024 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400,00 грн., яку вона вважає протиправною, так як ґрунтується на обставинах, викладених в акті фактичної перевірки від 28.06.2024, яка на думку позивача проведена згідно наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 21.06.2024 за відсутності підстав її проведення. Тобто, постанова прийнята на підставі акту фактичної перевірки, який на думку позивача не може бути належним доказом, так як складений, за наслідками протиправності її проведення, а також постанова складена з порушеннями вимог, встановлених КУпАП, оскільки не містить: зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, що інкримінується позивачу.

Вказує, що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку 28.06.2024 магазину, що розташований м. Вінниця, вулиця Привокзальна, буд.9, на підставі наказу №3283к від 21.06.2024 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та складено акт (довідку) фактичної перевірки від 28.06.2024, який отримано без додатків до нього, що позбавило позивача надати заперечення та докази, що спростовували б «встановлені порушення» та дані цих додатків.

Також представник вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, вважає відповідач порушив вимоги Інструкції №566 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлення особи щодо його складання. Вказує, що в акті фактичної перевірки від 28.06.2024 не повідомлено позивача про вчинення адміністративного правопорушення та його складання, також, в порушення статті 254 КУпАП відповідачем не складено протокол в встановлені терміни.

Зазначає, що лише в листі про розгляд заперечень до акту фактичної перевірки від 12.07.2024 №2948/32-07-05 зазначено, що буде розглядатися питання складення протоколу за ст. 163-15 КУпАП за незабезпечення можливості безготівкових розрахунків (відсутність терміналу), однак такий лист надійшов лише 17.07.2024, а тому позивач також був позбавлений участі в розгляді заперечень та «складання протоколу». Тобто, якщо позивач не надав би заперечення, то будь-яке повідомлення про складання протоколу не було б направлено, хоча з суті статті 254 КУпАП таке повідомлення повинно бути зазначено в акті перевірки, а протокол складатися не пізніше не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи.

Представник позивача вважає, що «фактична перевірка», яка проведена за відсутності суб`єкта господарювання, та особи, яка уповноважена здійснювати реалізацію підакцизних товарів, так як працівник ОСОБА_2 , виконувала обов`язки згідно договору щодо продажу продовольчих товарів як основної роботи і не здійснювала продаж підакцизних товарів позивача (за сумісництвом), то зазначена перевірка здійснена з грубим порушенням, тобто за відсутності суб`єкта господарювання та уповноваженої особи.

Окрім цього зазначає, що при призначені фактичної перевірки повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

Тому представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління ДПС у Вінницькій області №983 від 13.08.2024 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400,00 грн. і справу закрити.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 30.09.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на їх представників.

18.09.2025 в судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Головного управління ДПС у Вінницькій області не з`явилися, з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; заяв про відкладення засідання до суду не подавали.

Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб.

У даному судовому засіданні представник позивача - адвокат Супрун М.І. позов підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у ньому, просив його задовільнити та визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення№983 від 13.08.2024, а провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом установлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку 28.06.2024 магазину, що розташований АДРЕСА_1 , на підставі наказу №3283к від 21.06.2024 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » (а.с.10) та складено акт (довідку) фактичної перевірки від 28.06.2024 (а.с.43-44).

З наявної в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення №983 від 13.08.2024, судом убачається, що ФОП ОСОБА_1 допустила недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, банківський POS-термінал відсутній, тому на останню посадовою особою Головного управління ДПС у Вінницькій області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 3400,00 грн. (а.с.45).

Також судом установлено, що 09.07.2024 адвокат Супрун М.І. в інтересах ФОП ОСОБА_1 , на адресу Головного управління ДПС у Вінницькій області скерував письмові заперечення до акту фактичної перевірки від 28.06.2024, в яких висловив незгоду із проведеною посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області фактичною перевіркою (а.с.13-14).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).

Обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 163-15 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, щодо якої застосовується адміністративне стягнення не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у Постанові від 30 січня 2020 року (справа № 482/9/17).

Так, в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, а також докази того, що відповідач повідомляв позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який відбувся 13.08.2024 (дата постанови про накладення адміністративного стягнення №983).

В свою чергу, згідно відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області №2948/32-07-05 від 12.07.2024, судом установлено, що уповноваженою особою, було повідомлено ФОП ОСОБА_1 про те, що 17.07.2024 відбудеться розгляд отриманого заперечення позивача до акту фактичної перевірки та складання протоколу за ст.163-15 КУпАП, тобто складення протоколу відбулося пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача (відповідачів), як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.09.2024 відповідачу було роз`яснено його обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення та зобов`язано надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на докази якими він обґрунтовується.

Відповідач своїм правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву та будь-яких доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого 163-15 КУпАП.

Таким чином в матеріалах справи, окрім оскаржуваної постанови, відсутні будь-які докази вини ФОП ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого 163-15 КУпАП.

Окрім вищевикладеного, суд вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не дотримано встановленої чинним законодавством процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо складення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення протоколу, а також належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило позивача можливості реалізувати надані їй права, які передбачені статтею 268 КУпАП, що на думку суду не має форми незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №405/7568/16-а та від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ФОП ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що останню неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення №983 від 13.08.2024 підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно положень ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач (представник позивача) у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі позивачем (представником позивача) надано: копію договору на надання правничої (правової) допомоги №21/08-2024 від 21.08.2024 (а.с.16-17), копію рахунку №21/08-24 від 21.08.2024 на суму 2500 грн. (а.с.18), копію ордеру на надання правничої допомоги серії АО №1137932 від 22.08.2024 та копію платіжної інструкції №2PL678537 від 21.08.2024, відповідно до якої позивачем на виконання вимог п.3.1 договору на надання правничої (правової) допомоги №21/08-2024 від 21.08.2024 було сплачено адвокату Супруну М.І. кошти в розмірі 2500 грн. (а.с.19).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.ч.1,2 ст.134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.6 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим , співмірним та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, а тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

Також, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача у повному обсязі, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.139,244,246,251 КАС України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області «про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення», - задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №983 від 13.08.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , у рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу - 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , у рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено о 12.30 годин 30.09.2025.

Суддя: Олена САЄНКО