Справа № 560/699/25
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/699/25
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 національної гвардії України щодо не розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 національної гвардії України розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.08.2024 року про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю мати із числа осіб з інвалідністю ІІ групи. Це зумовило звернення до відповідача з відповідним рапортом. Відповідач листом від 29.09.2024 повідомив позивача про повернення рапорту та доданих до нього документів без реалізації. Тобто відповідач, всупереч норм законодавства, не прийняв рішення за результатами розгляду запиту.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову. Зазначає, що рапорт позивача з доданими до нього документами повернуто без реалізації відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), у зв`язку з не підтвердженням військовослужбовцем підстави звільнення.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.03.2025 клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково. Продовжено Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України процесуальний строк на подання відзиву та долучено поданий відзив до справи №560/699/25. В задоволенні інших вимог клопотання відмовлено.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2025, з урахуванням ухвали суду від 15.07.2025 про виправлення описки, у задоволенні заяв Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про закриття провадження у справі №560/699/25 відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №940585 ОСОБА_2 з 08.03.2024 встановлена 2 група інвалідності безтерміново.

Відповідно до довідки від 19.03.2024 №88, виданої комунальним некомерційним підприємством «Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду строком на 1 рік.

Згідно з свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 - мати позивача та ОСОБА_3 .

За змістом заяви від 05.08.2024, ОСОБА_2 повідомила, що обрала особою, яка буде здійснювати догляд за нею, сина ОСОБА_1 .

Позивач 28.08.2025 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) за сімейними обставинами, а саме необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, ОСОБА_2 , якій встановлено 2 групу інвалідності.

У додатках до рапорту зазначені копії: довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №940585; пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 ; довідки щодо потреби мати в сторонньому догляді від 19.03.2024 №88; паспорту ОСОБА_2 ; ід. коду ОСОБА_2 ; свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ; свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 ; нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 05.08.2024 року за №190; нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 08.08.2024 року за №108; нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 16.08.2024 року за № 1377; свідоцтва про народження ОСОБА_2 № НОМЕР_6 ; свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 ; свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_8 ; витягу з ДРАЦС народження ОСОБА_6 № НОМЕР_9 ; свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_10 ; витягу ДРАЦС народження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 №4; паспорту ОСОБА_1 ; довідки про місце реєстрації особи №4368 від 15.07.2024; ід. коду ОСОБА_1 ; витягу з реєстру територіальної громади проживання ОСОБА_1 ; довідки про реєстрацію від 20.03.2024 року №63.

Листом від 29.09.2024 №50/115/1/1-1858 відповідач повідомив позивача, що його рапорт розглянуто. Пунктом 233 Положення №1153/2008 визначено порядок звільнення військовослужбовців з військової служби, зокрема - «військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення». Оскільки рапорт написаний з порушенням вимог пункту 233 Положення №1153/2008, прийнято рішення про повернення матеріалів рапорту без реалізації.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Приписами пункту 233 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Звертаючись з рапортом про звільнення з військової служби позивач зазначає підставою звільнення необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. На підтвердження зазначеної підстави позивач, зокрема, надав довідку від 19.03.2024 №88, видану комунальним некомерційним підприємством «Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги», відповідно до якої ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Щодо довідки від 19.03.2024 №88, то суд зазначає, що вона видана у довільній формі.

Водночас, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» від 09.03.2021 №407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132 (далі - Наказ №407), затверджено, такі що додаються:

1) форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

2) форму первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

3) форму первинної облікової документації № 080-3/о «Довідка про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги» та інструкцію щодо її заповнення.

Згідно з статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що довідка від 19.03.2024 №88, видана комунальним некомерційним підприємством «Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги», не належить до форм медичної документації, що визначена Наказом №407, оскільки складена у довільній формі.

Визначаючись у спірних правовідносинах у цій справі суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 щодо необхідності судам з`ясувати, зокрема, чи містить відповідний висновок (рішення) інформацію про строк, на який воно видане, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

Як встановив суд, ОСОБА_2 з 08.03.2024 встановлена 2 група інвалідності безтерміново (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №940585). Проте, у довідці від 19.03.2024 №88, виданій комунальним некомерційним підприємством «Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги», зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду строком на 1 рік.

Крім того, суд не може самостійно встановлювати, чи підпадає встановлений ОСОБА_2 діагноз під критерії, необхідні для здійснення постійного догляду безстроково, оскільки суди не є спеціалізованою установою в медичній сфері.

Вирішуючи спір у цій справі суд виходить з того, що зазначення у довідці від 19.03.2024 №88 строкового обмеження (1 рік) потреби ОСОБА_2 постійного стороннього догляду утворює самостійну та достатню підставу для висновку про не підтвердження вказаних у рапорті підстав для звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю позивача, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, позивач не надав належних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби, визначених підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII, відтак, порушення прав позивача, про захист яких він просив у судовому порядку, не знайшло підтвердження у ході судового розгляду. Натомість відповідачем доведено правомірність дій у межах спірних правовідносин.

Водночас суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до рапорту про звільнення з військової служби від 28.08.2024, не позбавлений права звернення з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону №2232-XII.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_11 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_12 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк