Справа № 560/18138/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, у якій просить суд:

" - визнати протиправними та скасувати прийняте Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за №69 від 24.09.2024 року на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 6500 грн., розрахунок якого буде надано протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області прийнято рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за № 69 від 24.09.2024 року на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та накладено штраф в розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5083 грн.

Позивач вважає, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за №69 від 24.09.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду від відповідача надійшов відзив у якому в задоволенні позову просить відмовити.

Зазначає, що рішення № 69 від 24.09.2024 прийнято відносно ФОП ОСОБА_1 по факту неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням за яке передбачена відповідальність згідно ч. 7 ст. 27 Закону України "Про рекламу". Штраф застосований у розмірі 299 НМДГ *17,00 грн. = 5083,00 грн.

Не погоджується з посиланням позивача про те, що "Feelingood coffee" є вивіскою закладу.

Також зазначає, що на закладі "Feelingood coffee" відсутня будь-яка інформація, яка підпадає під визначення "Feelingood coffee" написана на скляних вхідних дверях кафе.

Позивач подав до суду додаткові пояснення по справі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Протоколом про порушення законодавства про рекламу від 26.08.2024 №0104 про порушення законодавства про рекламу зафіксований факт розміщення та розповсюдження реклами кафе «Feelingood coffee» по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 іноземною мовою.

Виявлено порушення вимог ст. 6 Закону України "Про рекламу", до протоколу долучено матеріали фотознімку із зображенням.

Рішенням Головного управління Держпрдспоживслужби в Хмельницькій області прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 26.08.2024 №104 та розпочато справу про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 , який здійснює діяльність у кафе «Feelingood coffee» по АДРЕСА_1 .

Відповідач листом від 27.08.2024 року № 5-2/1/2993 звернувся до позивача, в якому вказав, що в ході здійснення контролю за дотримання законодавства про рекламу було встановлено факт розміщення і розповсюдження по АДРЕСА_1 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зовнішньої реклами «Feelingood coffee» іноземною мовою. Також просив надати до Головного управління Держпрдспоживслужби в Хмельницькій області до 06.09.2024 матеріали, а саме: 1) копію договору з виробником реклами, 2) копію затвердженого макету з виробником реклами, 3) довідку про вартість виготовлення і розповсюдження реклами (без ПДВ), 4) пояснення по факту порушення вказаної реклами, 5) копії установчих документів (виписка або свідоцтво про держреєстрацію).

Протоколом про порушення законодавства про рекламу від 09.09.2024 №0109 установлено факт неподання ГУ Держпрдспоживслужби в Хмельницькій області інформації щодо виготовлення і розповсюдження реклами іноземною мовою, її вартості, яка розміщена по АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 .

Зазначено, що вказаним порушено вимоги ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Головне управління Держпрдспоживслужби в Хмельницькій області рішенням №0109 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 09.09.2024 вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1

Листом за №5-2/1/3174 від 09.09.2024 року відповідач запросив позивача 24.09.2024 о 11.15 год. на розгляд справи за матеріалами про порушення законодавства про рекламу: а саме по факту неможливості встановлення вартості реклами іноземною мовою, розміщеної та розповсюдженої в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 .

24.09.2024 року Головного управління Держпрдспоживслужби в Хмельницькій області прийнято рішення №69 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №69 за фактом неможливості встановлення вартості виготовлення та розповсюдження реклами іноземною мовою «Feelingood coffee» по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 , накладено штраф у розмірі 299 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5083 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 за № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкувсана на скляних вхідних дверях кафе.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про рекламу», цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

За визначенням у ст. 1 Закону України "Про рекламу" встановлено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Статтею 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" 5 квітня 2007року, № 877-V.

Статтею 1 Закону "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", дія цього Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З огляду на викладене, предметом правового регулювання Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є відносини у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Щодо Закону України «Про рекламу», яким керувався відповідач при проведенні перевірки, то він не містить правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Ці правовідносини можуть бути врегульовані виключно п. 4ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Отже, діяльність відповідача з контролю за додержанням законодавства про рекламу є видом державного нагляду (контролю), а отже відповідач зобов`язаний був дотримуватися вимог Закону №877-V.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.06.2022 у справі № 810/3148/17.

Частиною 1 ст. 4 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1, 2ст. 7 Закону №877, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

- дату складення акта;

- тип заходу (плановий або позаплановий);

- форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

- предмет державного нагляду (контролю);

- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи -

підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі -підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону №877, органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані:

- ознайомити керівника суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу (фізичну особу підприємця або уповноважену ним особу) з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом;

- не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом;

- дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;

- не перешкоджати праву суб`єктів господарювання на будь-який законний захист, у тому числі третіми особами.

У порушення наведених вище вимог, відповідач при проведенні всіх вищевказаних перевірок, не надав представникам позивача посвідчення (направлення) для проведення таких перевірок, актів за результатами проведення перевірок.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідачем не було надано доказів дотримання ним встановленої Законом №877-V процедури проведення заходу державного контролю (нагляду) щодо позивача.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що відповідачем проведено державний контроль (нагляд) без достатніх для цього правових підстав і з порушенням порядку проведення перевірки позивача, визначеного Законом №877-V.

Невиконання або порушення вимог Закону №877-Vпри призначені та проведенні заходу державного контролю (нагляду) призводить до визнання такого заходу незаконним та відсутності правових наслідків.

Також суд зауважує, що спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами є Закон України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону №270/96-ВР, рекламою є інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару.

За ч. 6 ст. 9 Закону №270/96-ВР, вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, комерційне (фірмове) найменування, торговельну марку, що правомірно використовується цією особою, належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, на якому розміщено власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу до такого приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про рекламу», зовнішня реклама що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

У рішенні про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №69 від 24.09.2024 вказано, що на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 24.09.2024 №0061 встановлено факт неможливості встановлення вартості виготовлення та розповсюдження реклами іноземною мовою "Feelingood coffe".

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що надпис "Feelingood coffe" розміщений на склі вхідних дверей із поряд зазначеним режимом роботи закладу.

Проте, вітринне скло магазину, у розумінні, положень Закону України «Про рекламу», не є а ні рекламоносієм, розташованим на відкритій місцевості, а ні зовнішньою поверхнею будинку, споруди, а ні елементом вуличного обладнання.

Інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №323/3491/16-а.

У постанові від 29.10.2021 у справі № 280/1330/19 Верховний Суд вказав, що інформація може бути визнана рекламою тоді, коли вона вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, або товар (із характеристиками), а саме: «Інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні Закону України "Про рекламу".

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Встановлені судом обставини і наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що при прийнятті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Хмельницькій області рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за №69 від 24.09.2024 року порушені права та інтереси позивача, а тому, його слід визнати протиправними і скасувати.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн.

У контексті наведеного, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина сьома статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2024 року №06-10/2024 акт наданих послуг/виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене вище, враховуючи положення КАС України, а також ту обставину, що сума витрат позивача на правову допомогу у цій справі не відповідає складності справи та часу затраченого адвокатом на надання відповідних послуг, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, так як і час витрачений адвокатом на проведення відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме - у сумі 2 000, 00 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

У задоволенні решти витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 69 Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 24.09.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати, а саме: 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області.

У задоволенні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області (вул. Шевченка, 53,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 40358308)

Головуючий суддя Є.В. Печений