Справа № 640/13312/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ-М" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ-М" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.03.2019 року №2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" за 2017 рік показників фінансової звітності з їх відображенням в деклараціях з податку на прибуток підприємства, оформлену актом від 08.02.2019 №88/26-15-14-02-01/32590106.

Вказана перевірка проведена на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2019 №1243 і повідомлення від 31.01.2019 року №17060/10/26-15-14-02-01, копії яких наявні у справі.

Згідно з актом перевірки позивач порушив пп. 134.1.1 п. 134. 1 ст. 134 ПК України, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року №85/4306, п.п. 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток за 1 півріччя 2017 року на 158511 грн.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 28.03.2019 року №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 198139 грн. (у т.ч., штрафні санкції - 39628 грн.).

Позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення, строк розгляду якої продовжено до 16.06.2019 року рішенням ДФС від 02.05.2019 року №20565/6/99-99-11-04-01-25. Рішенням ДФС від 12.06.2019 року №27159/6/99-99-11-04-01-25 відмолено у задоволені скарги позивача, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією із вказаних позивачем підстав для висновку про неправомірність проведення спірної податкової перевірки і, як наслідок, неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення є те, що її проведено з порушенням п. 78.2 ст. 78 ПК України за той же період, що був предметом попередньої документальної позапланової перевірки.

У цій частині відповідач не навів у відзиві жодних заперечень і не надав доказів, які б спростовували твердження позивача.

Згідно з п. 78.2 ст. 78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

У справі наявна копія наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 05.06.2018 року №9332 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ІНВЕСТКОМ-М" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом - ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" за травень, червень 2017 року.

Також, у справі наявні копії рішення ДФС від 09.10.2018 року №33027/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги і доповідної записки Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2019 №689/26-15-14-02-01, якими підтверджується, що за результатами вищевказаної перевірки було складено акт від 14.06.2018 року №389/26-15-14-02-01/32590106 та винесено податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 року №2 і №2 про донарахування позивачу податку на прибуток у розмірі 198139 грн. і податку на додану вартість у розмірі 183461 грн.

У цьому ж рішенні ДФС зазначається, що в акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134. 1 ст. 134 ПК України, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року №85/4306, п.п. 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток за 1 півріччя 2017 року на 158511 грн.

Цим же рішенням було скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03.07.2018 року №2 з тих мотивів, що податкову перевірку проведено за окремі місяці 2017 року, тоді як при складенні висновків акта перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.07.2018 року №2 розраховано показники нарахування суми податку на прибуток, за результатами діяльності у 2017 р., які складаються наростаючим підсумком та які не були охоплені предметом перевірки. За висновком ДФС розрахунок заниження суми податку на прибуток зроблений контролюючим органом поза межами перевіряємого періоду.

Вказані обставини, як випливає з копії доповідної записки Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2019 року №689/26-15-14-02-01, у частині податку на прибуток були враховані відповідачем при призначенні спірної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача наказом від 30.01.2019 року №1243, згідно з яким предметом цієї перевірки було питання дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" за 2017 року - показників фінансової звітності з їх відображенням в деклараціях з податку на прибуток підприємства.

Вирішуючи питання про те, чи є вказані обставини підставою для висновку про порушення відповідачем вимог п. 78.2 ст. 78 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з п. 137.4 ст. 137 ПК України (у редакції, чинній на травень, червень 2017 року) податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Згідно з пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 48 ПК України (у тій же редакції) податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у т.ч. в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відтак, в аспекті оподаткування податком на прибуток показники фінансової звітності за наслідками взаємовідносин між позивачем і ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" у травні, червні 2017 р. відображались позивачем, починаючи з податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2017 року, строк подання якої припадав на липень, серпень 2017 р., та в податкових декларація з податку на прибуток наступних звітних періодів (за 3 квартали 2017 р., за 2017 р.).

Попередня ж документальна позапланова перевірка позивача, що призначена згідно з наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 05.06.2018 року №9332 (акт від 14.06.2018 року №389/26-15-14-02-01/32590106), була проведена за окремі місяці 2017 року (травень, червень 2017 року) і не охоплювала ні 1 півріччя 2017 року та період подання позивачем податкової декларації з податку на прибуток за цей звітний період (липень, серпень 2017 року), ні 3 квартали 2017 року і 2017 року, тому питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем податку на прибуток за 2017 року (у т.ч., 1 півріччя 2017 року) не могли бути предметом вказаної податкової перевірки.

Висновки контролюючого органу в частині заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на прибуток за 1 півріччя 2017 року по взаємовідносинам ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" у травні, червні 2017 року (акт попередньої перевірки і податкове повідомлення-рішення від 03.07.2018 року №2) не є належними і допустимими доказами тотожності предметів попередньої і спірної документальних перевірок, оскільки у цій частині такі висновки зроблені контролюючим органом неправомірно - поза межами періоду, що перевірявся, про що зазначено у рішенні ДФС від 09.10.2018 року №33027/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги.

За таких обставин, дослідження контролюючим органом фінансово-господарських операцій між позивачем і ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" у травні, червні 2017 року під час попередньої документальної позапланової перевірки не є перешкодою для проведення спірної документальної позапланової перевірки правильності відображення фінансових показників у декларації з податку на прибуток за 2017 р., які відображаються наростаючим підсумком, тому не доводить порушення відповідачем вимог п. 78.2 ст. 78 ПК України.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про порушення відповідачем вимог п. 78.2 ст. 78 ПК України і повторне проведення документальної перевірки, предметом якої був охоплений під час попередніх перевірок платника податків, не відповідають дослідженим судом доказам і фактичним обставинам справи, тому відхиляються судом.

Іншою вказаною позивачем підставою для висновку про неправомірність проведення спірної податкової перевірки і, як наслідок, неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення є те, що запит контролюючого органу неналежно оформлено, що звільняло позивача від його виконання, тому невиконання цього запиту не могло бути підставою для податкової перевірки.

У цій частині відповідач не навів у відзиві жодних заперечень і не надав доказів, які б спростовували твердження позивача.

Згідно з пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України (у редакції, чинній на час призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

У п. 2.6 акта перевірки та в доповідній записці від 30.01.2019 року №689/26-15-14-02-01 зазначено про направлення позивачу запиту від 10.04.2018 року №14748/10/26-15-14-02-01 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинам з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" за травень, червень 2017 року, а також про відмову позивача у наданні пояснень та їх документального підтвердження.

У справі наявні копії запиту Головного управління ДФС у м. Києві від 10.04.2018 року №14748/10/26-15-14-02-01 і листа-відповіді позивача від 27.04.2018 року №9, в якій останній зазначив про складення запиту з порушенням вимог п. 73.3 ст. 73, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, що є підставою для його відхилення.

Вирішуючи питання про те, чи є вказані обставини підставою для призначення документальної позапланової перевірки позивача відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 73.3 ст. 73 ПК України (у редакції, чинній на направлення позивачу запиту) контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Дослідивши копію запиту Головного управління ДФС у м. Києві від 10.04.2018 року №14748/10/26-15-14-02-01, колегія суддів зазначає, що цей запит містить:

- відомості про підстави для надіслання запиту відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України, а саме: п.п. 1 і 3 абз. 3 цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує: податкові декларації позивача з ПДВ за травень, червень 2017 року, дані Єдиного реєстру податкових накладних та аналіз інформаційних баз відносно ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" про відсутність в останнього основних фондів, виробничих потужностей тощо;

- перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

- підпис заступника керівника й печатку контролюючого органу.

Крім цього, у запиті зазначено, у чому саме полягає недостовірність, на думку контролюючого органу, визначення позивачем даних податкового кредиту у сумі 146769 грн. по взаємовідносинах з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД", що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за травень, червень 2017 р., - зокрема документальне оформлення нереальних господарських операцій ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" з позивачем, а також про порушення, на думку контролюючого органу, пп "а" п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України. У запиті повідомлено позивачу й про зміст норми пп. 78.1.4. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Відтак, надана позивачем копія запиту Головного управління ДФС у м. Києві від 10.04.2018 року №14748/10/26-15-14-02-01 підтверджує відповідність його оформлення вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України й повністю спростовує наведені у позовній заяві твердження позивача про протилежне, тому позивач не був звільнений від обов`язку надавати відповідь на цей запит.

Колегія суддів зауважує на тому, що вказані у запиті відомості стосувались недостовірності визначення позивачем податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" у травні, червні 2017 року Одночасно з цим у запиті пропонувалось позивачу надати пояснення з копіями документів у разі, якщо фінансово-господарські операції з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" вплинули на формування фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 р.

Згідно із заявами сторін по суті справи, п. 3.1.1.1 акта перевірки від 08.02.2019 року №88/26-15-14-02-01/32590106, копій платіжних доручень про оплату позивачем товарів і послуг на користь ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД", копій оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 і карток рахунку 631 позивача за травень-червень 2017 року по контрагенту ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД" фінансово-господарські операції з останнім у травні, червні 2017 року на загальну суму 880616,64 грн. вплинули на формування позивачем фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначеного у декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 року.

Отже, невиконання позивачем у визначений пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України строк запиту контролюючого органу у частині надання пояснень і копій документів, підтверджуючих правильність визначення фінансового результату до оподаткування за 2017 року, який згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України є об`єктом оподаткування податком на прибуток, з урахування наявності у вказаному періоді фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "САММІТ-АГРО-ТРЕЙД", щодо операцій з яким контролюючим органом стверджується про їх документальне оформлення без реального здійснення, підтверджують наявність у відповідача визначених пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України підстав для призначення спірної документальної позапланової перевірки позивача.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про неналежне оформлення контролюючим органом запиту про надання інформації від 10.04.2018 року №14748/10/26-15-14-02-01 і про те, що цей запит не міг породжувати негативні наслідки для позивача та бути підставою для призначення позапланової документальної перевірки, не відповідають дослідженим судом доказам і фактичним обставинам справи, тому відхиляються судом.

Наступною вказаною позивачем підставою для висновку про неправомірність проведення спірної податкової перевірки і, як наслідок, неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення є те, що у порушення вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України копія наказу про проведення перевірки від 30.01.2019 року №1243 і повідомлення про проведення перевірки від 31.01.2019 року були надіслані відповідачем на адресу позивачу 31.01.2019 року, тобто у день початку перевірки, й отримані позивачем після завершення цієї перевірки - 11.02.2019 року, що позбавило його реалізації права бути ознайомленим з цими документами та не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Відповідач у відзиві зазначив про те, що копія наказу і повідомлення про проведення перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача і станом на 08.02.2019 року відповідно до даних веб сайту Укрпошти це поштове відправлення не вручено.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (абз. 1).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (абз. 2).

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України (тут і далі у цій же редакції) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Перевіряючи дотримання контролюючим органом вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України у взаємозв`язку із п.п. 42.2, 42.4 ст. 42 цього Кодексу, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом норм абзаців 1, 2 п. 79.2 ст. 79 ПК України виконання контролюючим органом умови щодо вручення платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки і письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки передує її проведенню і є передумовою виникнення права у посадових осіб контролюючого органу розпочати її проведення.

Таке застосування судом норм п. 42.2 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 ПК України відповідає усталеній позиції Верховного Суду про те, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку (постанови Верховного Суду від 17.01.2018 №1570/7146/12, від 06.03.2018 року №805/2307/17, від 02.05.2018 року №804/3006/17, від 05.05.2018 №810/3188/17, від 08.09.2021 року №816/228/17, від 19.11.2024 року№640/10280/20).

Згідно з копією наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2019 року №1243 контролюючим органом вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 31.01.2019 року по дату завершення перевірки, тривалістю 2 робочих дні.

Копія цього наказу разом з повідомленням від 31.01.2019 №17060/10/26-15-14-02-01 і листом-запрошенням від 31.01.2019 року №1766/10//26-15-14-02-01 на підписання акта документальної позапланової невиїзної перевірки були надіслані контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення №000 на податкову адресу позивача 31.01.2019 року, що визнається сторонами у заявах по суті справи і підтверджується копіями поштового конверту, накладної Укрпошта Експрес, опису вкладення у цінний лист.

Відтак, колегією суддів встановлено, що копія наказу контролюючого органу і повідомлення про проведення спірної документальної позапланової невиїзної перевірки надіслані на податкову адресу позивача у день проведення вказаної перевірки.

Цей факт дає підстави для висновку про те, що контролюючий орган не виконав передбачену п. 79.2 ст. 79 ПК України умову щодо вручення позивачу (його представнику) копії наказу і повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення, а відтак у посадових осіб контролюючого органу не виникло право розпочати спірну податкову перевірку позивача.

У відзиві відповідач визнає, що станом на 08.02.2019 р. - дата підписання акта перевірки - на веб сайті Укрпошти були відсутні відомості про вручення поштового відправлення позивачу. Зазначена відповідачем обставина не підтверджена відповідними доказами, проте узгоджується з визнанням позивачем у позовній заяві тієї обставини, що поштове відправлення одержано уповноваженою особою позивача у відділенні пошти 11.02.2019 року. З огляду на відсутність заперечень сторін щодо повідомлених ними обставини та відсутність у суду інших обґрунтованих сумнівів у правдивості тверджень сторін, колегія суддів приймає до уваги визнані ними обставини.

Визнані сторонами обставини, які прийняті судом, додатково підтверджують раніше наведений висновок суду щодо відсутності у посадових осіб контролюючого органу права розпочати спірну податкову перевірку позивача. Крім цього, дані обставини доводять відсутність у контролюючого органу й офіційного повідомлення поштової служби про причини невручення копії наказу та повідомлення, що спростовує можливість формального визнання дня вручення поштового відправлення згідно з п. 42.4 ст. 42 ПК України, як на час проведення спірної перевірки, так і на час складення акта від 08.02.2019 р.

Більше того, той факт, що в поштовому відправленні від 31.01.2019 року №000 разом з копією наказу та повідомленням про проведення перевірки контролюючий орган надіслав позивачу лист-запрошення від 31.01.2019 року на підписання акта документальної позапланової невиїзної перевірки, термін завершення якої не завершився і результати якої не могли бути відомими, вказує на те, що контролюючий орган діяв не лише без додержання вимог п.п. 42.2, 42.4 ст. 42, п. 79.2 ст. 79 ПК України, а й завідомо необґрунтовано, недобросовісно і нерозсудливо, непропорційно і без урахуванням права позивача на участь у процесі проведення податкової перевірки (пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України).

Підсумовуючи, колегія суддів погоджується з доводами позивача про порушення контролюючим органом процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та у проведенні цієї перевірки за відсутності у посадових осіб контролюючого органу права на це, що з урахуванням актуальних висновків Верховного Суду та відсутності заперечень відповідача дає підстави для висновку про визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків, що є достатньою і самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи та чинні положення законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.03.2019 року №2;

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.