Справа № 560/11156/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 року Головного управляння ДПС у Хмельницькій області за результатами акту перевірки №2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання ЄСВ за 4 квартал 2020 року на суму 108605,27 гривень.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання ПДФО за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 758187,23 гривень.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7 від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання Військового збору за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 63182,27 гривень.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання ПДВ за результатами господарської діяльності з 11.11.2020 по 30.09.2022 на суму 602573,80 гривень.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області, на підставі якого застосовано штрафні санкції за неподання Податкової декларації про майновий стан та доходи за період 2021-2022 у розмірі 680,00 гривень.

7. Визнати протиправним та скасувати рішення № від 12.03.2025 Головного управління ПС у Хмельницькій області, про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником податків несвоєчасно нарахованого єдиного внеску у розмірі 101332,00 гривень.

8. Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплата боргу (недоїмки) № від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Хмельницькій області, зі сплати Єдиного внеску у розмірі 263340,00 гривень.

9. Визнати протиправним та скасувати Податкову вимогу №0-2021 від 12.05.2025 про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 (підстава Акт №2955/22- 01-24-07/ від 11.02.2025) у загальному розмірі 1 594 488,25 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нею для перевірки контролюючому органу надано всі первинні документи, які підтверджують факт роздрібної реалізації через магазини роздрібної торгівлі непродовольчими товарами із використанням терміналів Приватбанку та підтвердила реальне вчинення господарських операцій, відповідно і в межах кодів ВЕД (основних та додаткових), а також підтвердження отримання доходів у межах відкритих КВЕД під час здійснення підприємницької діяльності. Зауважує, що відповідачем проігноровано клопотання позивача про продовження строку для відновлення втрачених документів, не прийнято до уваги, що строк збереження документів сплинув і вони втрачені в результаті об`єктивних обставин, що потягнуло повномасштабне вторгнення рф в Україну, ракетних обстрілів, рекомендацій місцевої влади негайно евакуюватись для збереження життя та здоров`я і закінчення терміну зберігання цих документів. Вважає, що висновки відповідача за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ґрунтуються тільки на припущеннях, домислах, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, спростовуються наданими позивачем документами під час документальної перевірки та доказах, які знаходились у вільному доступі відповідача, тому, на її думку, спірні податкові повідомленні-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 30.06.2025 суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 31.07.2025 р о 10:30 год.

Протокольною ухвалою в судовому засіданні 31.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 28.08.2025 на 10:30 год.

28.08.2025 судове засідання не проводилося через перебування судді Блонського В.К. у відпустці. Судове засідання відкладено на 18.09.2025 о 10:30 год.

Судове засідання призначене на 18.09.2025 о 10:30 год. не проводилось. Від представника позивача та представника позивача через відділ документального забезпечення суду подано клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник позивача у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у заяві проти задоволення позовних вимог заперечила повністю.

Ухвалою від 18.09.202 суд вирішив перейти до розгляду справи №560/11156/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в порядку письмового провадження.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до заперечення на акт перевірки не надано жодних документів та пояснень щодо обставин, які спростовують порушення описані у висновку акта перевірки (вх. №13438/6 від 25.02.2025). ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано жодних договорів оренди приміщення про місце здійснення підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено, що згідно виписки банку, наданої до перевірки, у періоді з 13.11.2020 по 01.12.2020 у ФОП ОСОБА_1 отримувала систематично доходи від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку в загальній сумі 911211,14 грн., а саме надходження коштів по рахунку НОМЕР_2 , який надано до перевірки, через банківські термінали (розрахунки з еквайрингу) АТ «Приватбанку», що знаходяться в 13 торгових точках населених пунктів: Баранівка, Городниця, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , Пулини, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 .

Платником ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано будь-яких документів, а згідно банківської виписки (призначення платежу «розрахунки з еквайрингу») неможливо підтвердити, що отримані доходи були одержані від здійснення підприємницької діяльності згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», зазначеної в реєстрі платника єдиного податку, на загальну суму 911211,14 грн..

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року порушила умови перебування на ІІ групі спрощеної системи оподаткування, оскільки отримувала доходи від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку. Також платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано Книгу обліку доходів платника єдиного податку за звітні періоди з 01.01.2018 по 30.09.2022. При цьому, не надано і будь-яких документів (первинні документи на придбання, реалізацію товарів/послуг), які б підтверджували отримання доходів від здійснення виду діяльності, вказаному у реєстрі платника єдиного податку згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», зазначеної в реєстрі платника єдиного податку.

Звертає увагу, що рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 року Головного управління ДПС у Хмельницькій області за результатами акта перевірки № 2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025 року не виносилось, адже в цьому випадку мова іде про порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у зв`язку із здійсненням виду діяльності, не вказаному у реєстрі платника єдиного податку згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», що встановлено під час проведення документальної позапланової перевірки. Вказує, що обов`язок платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів; по- друге, надавати посадовим особам контролюючого органу документи, необхідні для проведення контролюючим органом перевірки, крім випадків їх виїмки або іншого вилучення правоохоронними органами. Однак, платником податків такий обов`язок не було виконано чим порушено вимоги ст. 44, 85 ПК України.

Враховуючи викладене, вважає, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому вони не підлягають скасуванню.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 (позивач) під час підприємницької діяльності була зареєстрована як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку ІІ групи спрощеної системи оподаткування, запис №2 007944, перебувала на податковому обліку з 12.05.2016 по 30.09.2022.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 25.12.2024 №5533-П, виданого на підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1, п.78.4, п.78.6 ст.78, ст.79, ст.82, з урахуванням пп.69.35- 1 п.69 підрозділу 10, розділу ХХ Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, п.2 ч.1 ст.13 Розділу IV, ст.25 Розділу VI Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та у зв`язку з надходженням 30.09.2025 року відомостей від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, провело документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області від 25.12.2024 №5533-П та повідомлення №1485 від 26.12.2024 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 26.12.2024. Згідно з трекінгом відправлень Укрпошта лист вручено 08.01.2025.

За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), контролюючим органом встановлено порушення:

- абз.4 п.293.4 ст.293, пп.298.3.1 п.298.3, п.298.5 ст.298 ПК України, в результаті чого занижений єдиний податок в сумі 108605,27 грн., в т.ч. занижений у 2020 році в сумі 128180,27 грн. та завищений у 2021 році в сумі 10800,00 грн., у 2022 році в сумі 8775,00 грн.;

- п.49.2 ст.49, п.177.11. ст.177 ПК України, в результаті чого не подано Податкові декларації про майновий стан та доходи за 2021-2022 роки;

- п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 758187,23 грн., в т.ч. у 2021 році в сумі 215870,81 грн., у 2022 році в сумі 542316,42 грн.;

- п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст.177, пп.1.6 п.161 підр.10 ПК України, в результаті чого занижений військовий збір в загальній сумі 63182,27 грн., в т.ч. у 2021 році в сумі 17989,23 грн, у 2022 році в сумі 45193,04 грн.;

- п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 602573,80 грн., в тому числі за травень 2022 року в сумі 500,00 грн., в червні 2022 року в сумі 600,00 грн., в липні 2022 року в сумі 400,00 грн., в серпні 2022 року в сумі 500,00 грн., в вересні 2022 року в сумі 600573,80 грн.;

- пп.49.18.2, п.49.18 ст.49 розділу II, пп.„б п.176.2 ст.176 розділу IV ПК України, розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрований в Мін`юсті України 30.01.2015 №111/26556 з змінами та доповненнями, в результаті чого не відображено у звітності за І квартал 2018 року виплату ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , в сумі 500,00 грн. за ознакою 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі»;

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями, в результаті чого у періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 занижено єдиний соціальний внесок в загальній сумі 263340,00 грн., в т.ч. по періодах: січень 2021 - листопад 2021 - у сумі 18480,00 грн. відповідно, грудень 2021- лютий 2022 - у сумі 20020,00 грн. відповідно;

- п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, в результаті чого до перевірки не в повному обсязі надано первинні документи та Книги обліку доходів, пов`язаних із визначенням доходів при перебуванні на спрощеній системі оподаткування, відомостей нарахування та виплати заробітної плати.

За результатами проведення перевірки складено акт від 11.02.2025 за № 2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 .

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі висновків, викладених в акті перевірки прийнято:

- рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 року Головного управляння ДПС у Хмельницькій області за результатами акту перевірки №2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025;

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання ЄСВ за 4 квартал 2020 року на суму 108605,27 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПДФО за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 758187,23 грн;

- податкове повідомлення-рішення №7 від 12.03.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 63182,27 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПДВ за результатами господарської діяльності з 11.11.2020 по 30.09.2022 на суму 602573,80 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2025, яким застосовано штрафні санкції за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за період 2021-2022 у розмірі 680,00 грн;

- рішення № від 12.03.2025, про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником податків несвоєчасно нарахованого єдиного внеску у розмірі 101332,00 грн.,

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 12.03.2025, зі сплати Єдиного внеску у розмірі 263340,00 грн;

- податкову вимогу №0-2021 від 12.05.2025 про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 (підстава Акт №2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025) у загальному розмірі 1 594 488,25 грн.

Податкові повідомлення-рішення надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.03.2025 року № 453 та отримані адресатом 18.03.2025 року.

Представник позивача подав відповідачу заперечення від 25.02.2025 №б/н (вх. №13438/6 від 25.02.2025) до акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.02.2025 №2955/22-01 24-07/.

Контролюючим органом на заперечення від 25.02.2025 №б/н (вх. №13438/6 від 25.02.2025) до акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.02.2025 №2955/22-01-24 07/ від 05.03.2025р. № 523/10/22-01-24-07, було надано відповідь від 05.03.2025р. № 523/10/22-01-24-07.

Позивач з прийнятими відповідачем вищезазначеними рішеннями не погоджується, тому звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі норми.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо наявності правових підстав для призначення та проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначає, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно підпункт 1 пункту 11.18 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (далі - Порядок № 1588) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 4 пункту 11.18 Порядку № 1588 державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Підпунктом 4 пункту 11.18 Порядку № 1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Отже, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, контролюючий орган при прийнятті ним оскаржуваного наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки діяв у межах та у відповідності до положень податкового законодавства, зокрема, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2021 року по справі № 480/2004/19 зазначив: «...Колегія суддів зазначає, що висновок судів попередніх інстанцій про те, що розпочата процедура припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для проведення перевірки такої особи, а нормами Податкового кодексу України не передбачено обмежень щодо призначення такої перевірки після проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Положення Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не порушено норм податкового законодавства при призначенні перевірки.

Стосовно аргументів позивача про втрату первинних документів та ігнорування відповідачем клопотання про надання часу на їх відновлення суд зазначає таке.

Порядок повідомлення контролюючого органу про втрату первинних документів пов`язаних із господарською діяльністю платника податків та усі подальші, дії платника податків, що пов`язані з проведенням перевірки регламентовані ст. 44 ПК України.

Так, відповідно до п.44.5. ст.. 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрат, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п. 44.6.ст. 44 ПК України).

Зважаючи на те, що до контролюючого органу повідомлення від позивача відповідно до порядку визначеного ст. 44 ПК України не надходило, відповідно у контролюючого органу були відсутні підстави для зупинення перевірки платника податків, а доказів протилежного позивачем не надано.

Окрім того, слід зазначити, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності врегульовані також статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 44.1 вказаної статті визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44).

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9).

З огляду на вказані норми права підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності не підтверджених відповідними первинними документами.

Таким чином, на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку Позивач повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, які і є підставою для формування даних податкового та бухгалтерського обліку.

Згідно вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85).

Отже, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови (пункт 85.6 статті 85).

Відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами, реєстрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством, зазначена імперативна норма передбачена пунктом 44.1 статті 44 і кореспондується з вимогами пункту 198.6 статті 198, якою передбачено, що у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 380/5630/23.

З огляду на вищеописане, суд не встановив процедурних порушень під час проведення податковим органом документальної позапланової перевірки позивача.

Стосовно суті порушень, встановлених перевіркою.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку регламентовано главою 1 Розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 291.2, 291.3 статті 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

До другої групи єдиного податку належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує у 2018-2019 роках - 1500000,00 грн., у 2020 році - 5000000,00 грн., у 2021-2022 роках - 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що відповідно становить 5004000,00 грн. - у 2021 році, 5421000,00 грн. - у 2022 році.

Згідно п. 298.1. ст.. 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті.

Так, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву (п.п. 298.1.1. п. 298.1 ст. 298 ПК України).

При цьому, згідно п.п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е- резидентів) - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Пунктом 298.3. ст.. 298 ПК України визначено, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості, серед іншого зокрема: місце провадження господарської діяльності; обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010.

Відповідно до п.299.7 ст.299 Податкового кодексу України, до реєстру платників єдиного податку вносяться відомості про платника єдиного податку, зокрема види господарської діяльності, місце провадження господарської діяльності.

Згідно з пп.298.3.1 п.298.3 ст.298 ПКУ, платники єдиного податку у разі зміни відомостей, внесених до реєстру платників єдиного податку, мають надати заяву, до якої, зокрема, включаються відомості про зміну видів господарської діяльності, зміну податкової адреси суб`єкта господарювання; зміну місця провадження господарської діяльності.

Відповідно до п.298.5 ст.298 ПКУ визначено, що у разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності, видів господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку першої і другої груп не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, якому відбулися такі зміни.

Форма та порядок подання заяви встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 298.7 ст. 298 ПК України).

З матеріалів справи суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 протягом періоду, що перевірявся, подавала до контролюючого органу такі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування:

- від 18.05.2016 № 1427/11, платник єдиного податку ІІ групи, ставка єдиного податку

- 15% від розміру мінімальної заробітної плати;

- від 19.01.2017 № 946/11, платник єдиного податку ІІ групи, ставка єдиного податку - 10% від розміру мінімальної заробітної плати.

У самостійно поданих платником заявах зазначено місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_8 , торговий відділ в магазині, КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах». Інших видів діяльності, від яких платник буде отримувати доходи, у заявах не зазначено.

У періоді з 01.01.2018 по 30.09.2022 ФОП ОСОБА_1 , обравши спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, здійснювала діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку 2 групи та сплачувала до бюджету єдиний податок шляхом авансових платежів:

1) з 01.01.2018 по 31.12.2018 за ставкою 10% мінімальної заробітної плати;

2) з 01.01.2019 по 30.09.2022 за ставкою 15% мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, позивачем до перевірки не надано договорів оренди приміщення про місце здійснення підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено, що згідно з випискою банку, наданою до перевірки, у періоді з 13.11.2020 по 01.12.2020 у ФОП ОСОБА_1 отримувала систематично доходи від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку в загальній сумі 911211,14 грн, а саме надходження коштів по рахунку НОМЕР_2 , який надано до перевірки, через банківські термінали (розрахунки з еквайрингу) АТ «Приватбанку», що знаходяться в 13 торгових точках населених пунктів: Баранівка, Городниця, Бердичів, Андрушівка, Житомир, Старокостянтинів, Чуднів, Ємільчине, Пулини, Червоне, Черняхів, АДРЕСА_7 .

Так, до перевірки позивач не надала будь-яких документів, а з банківської виписки (призначення платежу «розрахунки з еквайрингу») неможливо підтвердити, що отримані доходи були одержані від здійснення підприємницької діяльності згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», зазначеної в реєстрі платника єдиного податку, на загальну суму 911211,14 грн.

Перевіркою також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року порушила умови перебування на ІІ групі спрощеної системи оподаткування, оскільки отримувала доходи від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку.

Вирішуючи питання щодо правомірності висновків відповідача, суд з виходить з такого.

Для забезпечення відображення у реєстрі платників єдиного податку достовірної інформації про види господарської діяльності, фізична особа - підприємець - платник єдиного податку другої групи у разі зміни видів господарської діяльності протягом податкового (звітного) періоду повинна подати заяву про внесення змін до реєстру платників єдиного податку не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем в якому відбулися такі зміни.

Позивач вищевказаної заяви до контролюючого органу не подавала.

При цьому, згідно пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК України (в редакції до 01.01.2021) платники єдиного податку першої та другої груп та платники єдиного податку третьої груп (фізичні особи-підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Відповідно до п.296.1 ст.296 ПК України (в редакції з 01.01.2021), фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, перебувала на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку 2 групи, згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 отримала доходи від здійснення діяльності в сумі 2414887,00 грн; за період з 01.01.2021 по 30.09.2022 отримала доходи від здійснення діяльності в сумі 2184980,00 грн, а тому зобов`язана була вести Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Такі первинні документи зберігаються не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи (п.44.3 ст. 44 ПК України).

Суд зауважує, що до перевірки позивачем не надано Книгу обліку доходів платника єдиного податку за звітні періоди з 01.01.2018 по 30.09.2022.

Відповідно пп. 20.1.6 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу контролюючі органи під час проведення перевірок мають право запитувати, а платники згідно пп.16.1.5 п.16.1 ст.16 Кодексу зобов`язані надати документи з обліку доходів, витрат та інших доходів, первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

В порушення вимог п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85, п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано документ, пов`язаний з обчисленням і сплатою єдиного податку - Книгу обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, за період з 01.01.2018 по 30.09.2022.

При цьому, не надано будь-яких документів (первинні документи на придбання, реалізацію товарів/послуг), які б підтверджували отримання доходів від здійснення виду діяльності, вказаному у реєстрі платника єдиного податку згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», зазначеної в реєстрі платника єдиного податку.

Згідно з пп.293.4.2 п.293.4 ст. 293 ПКУ ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

Перевіркою також встановлено, що позивач не задекларувала дохід, який отриманий від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку, який мала б оподаткувати за ставкою 15%, а саме у IV кварталі 2020 року на суму 136681,67 грн. від отриманого доходу в загальній сумі 911211,14 грн.

В порушення вимог абз.2 п.293.4 ст.293, пп.298.3.1 п.298.3, п.298.5 ст.298 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року занижений єдиний податок ІІ групи в сумі 136681,67 грн., в результаті не оподаткування доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеної до першої або другої групи.

Суд зазначає, що відповідно до приписів абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Отже, оскільки ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року порушила умови перебування на II групі спрощеної системи оподаткування та отримувала доходи від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку на загальну суму 911211,14 грн., тому, за приписами абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу, вона зобов`язана була з 01.01.2021 перейти на загальну систему оподаткування.

Натомість, позивач з I кварталу 2021 року на загальну систему оподаткування не перейшла та сплатила до бюджету єдиний податок за ставкою 15% від розміру мінімальної заробітної плати за 2020 рік - в сумі 8501,40 грн, за 2021 рік - в сумі 10800,00 грн., за 2022 рік - в сумі 8775,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, в порушення вимог абз.2 п.293.4 ст.293, пп.298.3.1 п.298.3, п.298.5 ст.298 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 занижений єдиний податок в сумі 108605,27 грн., в т.ч. занижений у 2020 році в сумі 128180,27 грн. та завищений у 2021 році в сумі 10800,00 грн., у 2022 році в сумі 8775,00 грн.

Одним із аргументів позивача є твердження про те, що у виписці з ЄДР ФОП ОСОБА_1 зазначено, що на час спірних правовідносин основним КВЕД визначений - 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», але в якості додаткових КВЕДів зазначені: 47.92 - «Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет», та 47.72, 81.29, 47.71, 68.20, 47.99, 81.22, 46.49, 81.21, 47.75, 81.10.

Суд критично оцінює таке твердження позивача, оскільки Єдиний державний реєстр юридичних осіб та Реєстр платників єдиного податку є різними реєстрами, відповідно, належним доказом, щодо спірних правовідносин є інформація щодо внесених видів діяльності позивача саме з реєстру платників єдиного податку, адже у цій справі мова іде про порядок застосування та перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що регламентовано виключно главою 1 Розділу XIV Податкового кодексу України.

Відтак, прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення від 12.03.2025 № про сплату єдиного податку в сумі 108605,27 грн суд вважає правомірним.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 року Головного управління ДПС у Хмельницькій області за результатами акта перевірки № 2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025 року варто зазначити таке.

Рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 року Головного управління ДПС у Хмельницькій області за результатами акта перевірки № 2955/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 11.02.2025 року не приймалося, оскільки в цьому випадку мова іде про порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у зв`язку із здійсненням виду діяльності, не вказаному у реєстрі платника єдиного податку згідно КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», що встановлено під час проведення документальної позапланової перевірки.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 12.03.2025 № , яким застосовано штрафні санкції за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за період 2021-2022 у розмірі 680,00 грн.

Згідно абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу платники у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Як уже встановлено судом, у IV кварталі 2020 року позивач порушила умови перебування на ІІ групі спрощеної системи оподаткування та отримувала доходи від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку на загальну суму 911211,14 грн., тому за приписами абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу вона зобов`язана була з 01.01.2021 перейти на загальну систему оподаткування.

Однак, в порушення вимог абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2021 на загальну систему оподаткування не перейшла.

Згідно п.177.11 ст.177 Податкового кодексу фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

Відповідно до п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації, щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Ця норма застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року порушила умови перебування на ІІ групі спрощеної системи оподаткування та зобов`язана була з 01.01.2021 перейти на загальну систему оподаткування, оскільки порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування. У звітному періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 (дата припинення реєстрації) у ФОП ОСОБА_1 доходи від здійснення підприємницької діяльності виникали, зокрема у 2021 році - згідно поданої Податкової декларації платника єдиного податку (вх.№ 18.01.2022) в сумі 1234980,00 грн., у 2022 році - згідно банківської виписки, наданої до перевірки, в сумі 3012869,00 грн.. ФОП ОСОБА_1 . Податкові декларації про майновий стан та доходи за 2021-2022 роки не подано.

В порушення вимог п.49.2 ст.49, п.177.11. ст.177 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 не подала Податкові декларації про майновий стан та доходи за 2021-2022 роки.

Таким чином, за результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області правомірно прийнято податкове повідомлення - рішення від 12.03.2025 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680,00 грн.

Стосовно податкового повідомлення - рішення від 12.03.2025 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання ПДФО за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 758187,23грн. та №7 від 12.03.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за результатами річного декларування (2021-2022) на суму 63182,27 грн.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування обліку і звітності визначено ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.172.2 ст.172 Податкового кодексу загальним оподаткованим доходом фізичних осіб підприємців є виручка у грошовій та не грошовій формі.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Відповідно до пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат підприємця документально не підтверджені витрати.

Так, позивачем до перевірки не надано первинних документів, що підтверджують отримання нею витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів при перебуванні на загальній системі оподаткування з 01.01.2021 по 30.09.2022.

Позивачем не надано первинних документів щодо виплати заробітної плати найманим працівникам, що пітверджують факт виплати заробітної плати найманим працівникам у періоді з 01.01.2021 по 30.11.2021.

Згідно пп.177.4.3 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 мала право до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, віднести витрати по оплаті сплаченого Єдиного внеску нарахованого на заробітну плату найманих працівників.

Пунктом 177.2 ст.177 Кодексу об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формах) та документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльність такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід.

Згідно п.167.1 ст.167 Податкового кодексу ставка податку на доходи фізичних осіб встановлена в сумі 18% бази оподаткування щодо доходів.

Згідно п.162.1 ст.162 Податкового кодексу платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідно до пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема:

1. для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід,

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (при6уток), отримані з джерел за межами України.

2. для нерезидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з

джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від о6єкта оподаткування (пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.

Платник, що отримує доходи від осо6и, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року а також сплатити військовий збір з таких доходів (пп. 168.2.1 п. 168.1ст. 168 Кодексу).

В порушення вимог п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177, пп.1.6 п.161 підр.10 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 758187,23 грн., в т.ч. у 2021 році в сумі 215870,81 грн., у 2022 році в сумі 542316,42 грн. та військового збору в загальній сумі 63182,27 грн, в т.ч. у 2021 році в сумі 17989,23 грн., у 2022 році в сумі 45193,04 грн, в результаті заниження чистого оподатковуваного доходу в загальній сумі 4212151,28 грн., в т.ч. у 2021 році в сумі 1199282,28 грн., у 2022 році в сумі 3012869,00 грн., в результаті не подання звітності при перебуванні у періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 на загальній системі оподаткування.

Отже, за результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесені податкові повідомлення - рішення від 12.03.2025 № про сплату податку на доходи фізичних осіб в сумі 758187,23 грн. та № про сплату військового збору в сумі 63182,27 грн, які, на переконання суду, є правомірними.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 12.03.2025 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання ПДВ за результатами господарської діяльності з 11,11,2020 по 30.09.2022 на суму 602573,80 грн.

Позивач як суб`єкт підприємницької діяльності платником податку на додану вартість у контролюючих органах ДПС України не реєструвалась.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України платником ПДВ є: 1) будь- яка особа, що проводить або планує проводити господарську діяльність; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

В ході проведення документальної перевірки, при дослідженні оподаткованого доходу за 2021 рік, згідно з випискою банку по руху коштів, наданої до перевірки, встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 17 жовтня 2021 року досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначених у п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, більше 1000000,00 грн., а саме: 1012709,00 грн.

Відповідно до вимог п.183.1 ст.183 ПКУ, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Згідно п.183.2 ст.183 Кодексу, у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Відповідно платник податків-фізична особа ОСОБА_1 до 10 листопада 2021 року включно зобов`язана була подати до контролюючого органу реєстраційну заяву платника податку і з 11 листопада 2021 року сплачувати до бюджету податок на додану вартість.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з п.187.1. ст. 187 Податкового кодексу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Звітним (податковим) періодом для платників ПДВ, згідно п.202.1 ст.201 ПКУ є один календарний місяць з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Тобто, для позивача першим звітним (податковим) періодом мав бути період з 11.11.2021 по 31.12.2021.

За даними виписки банку по руху коштів, наданої до перевірки, позивач у періоді з 11.11.2021 по 31.12.2021 доходів не отримувала, у 2022 році отримано дохід в загальній сумі 3012869,00 грн.. в т.ч. у травні 2022 року в сумі 2500,00 грн., у червні 2022 в сумі 3000,00 грн., у липні 2022 року в сумі 2000,00 грн., у серпні 2022 року в сумі 2500,00 грн.; у вересні 2022 року в сумі 3002869,00 грн.

Ставку податку, відповідно до п.193.1 ст.193 Кодексу, встановлено у розмірі 20 відсотків від бази оподаткування.

Підпунктом 194.1.1 пункту 194.1 статті 194 Кодексу визначено, що податок додається до ціни товарів/послуг.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань по податку на додану вартість за період з 11.11.2021 по 30.09.2022 встановлено їх заниження в загальній сумі 602573,80 грн., в тому числі за травень 2022 року в сумі 500,00 грн., в червні 2022 року в сумі 600,00 грн., в липні 2022 року в сумі 400,00 грн., в серпні 2022 року в сумі 500,00 грн., в вересні 2022 року в сумі 600573,80 грн.

Відповідно п.183.10 ст.183 Кодексу, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в термін до 10.11.2021, до контролюючого органу реєстраційну заяву про реєстрацію платником ПДВ не подала, відповідно вона несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до вимог п.200.1 ст.200 ПКУ, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із приписами п.200.2 ст.200 ПКУ, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Так, в порушення вимог п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 602573,80 грн., в тому числі за травень 2022 року в сумі 500,00 грн., в червні 2022 року в сумі 600,00 грн., в липні 2022 року в сумі 400,00 грн., в серпні 2022 року в сумі 500,00 грн., в вересні 2022 року в сумі 600573,80 грн..

Отже, при прийнятті податкового повідомлення - рішення від 12.03.2025 № про сплату податку на додану вартість в сумі 602573,80грн. та штрафної санкції в сумі 60257,38 грн контролюючий орган діяв відповідно до чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2025 № та Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.03.2025 №.

Суд вже установив, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2020 року порушила умови перебування на ІІ групі спрощеної системи оподаткування та отримувала доходи від здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платника єдиного податку на загальну суму 911211,14 грн., тому за приписами абз.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу вона зобов`язана була з 01.01.2021 перейти на загальну систему оподаткування.

З урахуванням порушень викладених у акті перевірки ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 перебувала на загальній системі оподаткування, єдиний внесок за себе зобов`язана була нараховувати з чистого доходу, але не менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом.

Перевіркою з питань визначення чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за преревіряємий період встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, на загальну суму в загальній сумі 4247849,00 грн., в т.ч. у 2021 році в сумі 1234980,00 грн., у 2022 році в сумі 3012869,00 грн., в результаті порушень викладених в акті перевірки.

За результатами проведеної перевірки у періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 з питання визначення бази оподаткування ФОП ОСОБА_1 за себе нижче суми чистого доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб або мінімального страхового внеску встановлено наступне:

Згідно п.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою для нарахування єдиного внеску для фізичних осіб на загальній системі оподаткування є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більша максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з даними платника база нарахування єдиного внеску у періоді з 01.01.2021 по 30.09.2022 становить 131000,00 грн. З урахуванням порушення, викладеного в акті перевірки, сума чистого доходу, на яку нараховується єдиний внесок (з урахуванням суми максимальної величини бази нарахування ЄСВ) становить 1328000,00 грн., в т.ч. за 2021 рік - 1087500,00 грн., за 2022 рік - 240500,00 грн..

В порушення вимог п.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 занижено базу нарахування єдиного внеску в загальній сумі 1197000,00 грн., в т.ч. у 2021 році - в сумі 1015000,00 грн., у 2022 році - в сумі 182000,00 грн.

Як наслідок, за результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2025 № в сумі 263340,00 грн. та Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.03.2025 № в сумі 101332,00 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №0-2021 від 12.05.2025 про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 (підстава Акт №2955/22- 01-24-07/ від 11.02.2025) у загальному розмірі 1 594 488,25 грн.

Відповідно до вимог п.п.14.1.175 п.14.1. п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, за змінами та доповненнями (далі - Кодекс) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному Кодексом.

Згідно п.59.1 ст. 59 Кодексу у разі коли у платника податків виник борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Так, оскільки станом на 12.05.2025 року (дату формування податкової вимоги) згідно з даними інформаційних облікових систем органів ДПС у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковувався податковий борг у розмірі 1593498,40 гривень, відповідно до вимог п.59.1 ст.59 Кодексу Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області сформовано і направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ОСОБА_1 податкову вимогу №0-2201 від 12 травня 2025 року про необхідність сплати податкового боргу в сумі 1593498,40 грн, яка отримана особисто 17.05.2025.

А отже, підстав для визнання протиправною та скасування такої податкової вимоги немає.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача не спростовують порушень, встановлених документальною позаплановою перевіркою. Оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський