Справа № 420/25872/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Головне управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в загальному розмірі 102531,03 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та у розмірі 17,38грн по земельному податку з фізичних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що у фізичної особи платника податків ОСОБА_1 станом на дату подання позову 31.07.2025 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, наявна податкова заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості розмірі 102531,03 грн, яка виникла в результаті несплати нарахованих грошових зобов`язань за ППР, а також по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 17,38грн за ППР від 25.04.2023 року щодо нарахування пені.

Податковим органом направлена на адресу боржника податкова вимога форми «Ф» №0-1532 від 08.12.2023 року, проте заборгованість у встановлені строки у повному обсязі до бюджету не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 05.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 05.08.2025 року направлена на адресу відповідача.

Представником відповідача поданий до суду відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі - 102 531,03 грн., з яких 54 408, 35 грн основний платіж та штрафні санкції - 44 122, 68 грн є безпідставними, оскільки заборгованість за вказаними податковими накладними вже була погашена в повному обсязі на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року по справі № 420/34031/23 в результаті виконавчого провадження ВП №752119828, порушеного державним виконавцем Болградського відділу ДВС. На даний час виконавче провадження закрито у зв`язку з виконанням рішення суду та погашенням податкового боргу. У зв`язку з чим представник відповідача вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій за зазначеними у позові ППР.

Стосовно нарахування податкового боргу в сумі 58 408, 35 грн підставі ППР форма «Ф» №0-1511 від 20.05.2024 року у сумі 1 733,18 грн.(основний платіж) та ППР (форма «Ф») №0-1511 від 20.05.2024 року у сумі - 55 046,15 грн. (основний платіж), представник зауважує, що в доданих до позовної заяви документах зазначено податкову ставку 1% від розміру мінімальної зарплати, проте доказів встановлення органами місцевої влади саме такої ставки не надано.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-платником податків, яка не сплачувала своєчасно грошові зобов`язання та податковий борг був стягнутий за рішенням суду від 29.02.2024 року у справі №420/34031/23.

Рішенням суду від 29.02.2024 року у справі №420/34031/23 було встановлено, що станом на 23.10.2023 року відповідно до розрахунків податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника (IКП), податкова заборгованість у ОСОБА_1 становила по земельному податку з фізичних осіб 212,93 грн (грошове зобов`язання нараховане за ППР форми «Ф» №1-1502 від 25.04.2023 року на суму 212 грн. 93 коп), а також по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості перед бюджетом - 298 367,81 грн та виникло за ППР форми «Ф» № 0-1511 від 29.05.2020 року на суму 62 427,64грн; №0-1511 від 28.05.2021 року на суму 67 360,59грн; №0-1511 від 21.07.2022 року на суму 3 104,20 грн; № 0-1511 від 21.07.2022 року на суму 78 814,00 грн; №0-1511 від 22.03.2023 року на суму 3362,88грн; №0-1511 від 22.03.2023 року на суму 83 298,50 грн.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 сплачений податковий борг.

Відповідачці контролюючим органом нарахована пеня за ППР №1-1502 на суму 17,38грн по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 17,38грн

Також нарахована пеня по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за ППР №0-1511 від 29.05.2020 року у сумі 1 374.31 грн; №0-1511 від 29.05.2020 року у сумі 9 204,27 грн; №0-1511 від 28.05.2021 року у сумі - 11 442,93 грн; №0-1511 від 21.07.2022 року у сумі 527,33 грн; №0-1511 від 21.07.2022 року у сумі - 13 388,58 грн; №0-1511 від 22.03.2023 року у сумі - 317,63 грн; №0-1511 від 22.03.2023 року у сумі 7 867,63 грн.

Загальний розмір пені склав 44140,06грн.

Крім того, за ППР від 22.09.2023 року №2-1511 нараховані грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно у сумі 1 629,02 грн, та за ППР №0-1511 від 20.05.2024 року у сумі 55 046,15 грн.

ППР направлені за податковою адресою відповідачці та частина з них отримана, частина повернута контролюючому органу з відміткою поштового відділення «за спливом строку зберігання».

Податкова вимога №0-1532 від 08.12.2023 року направлена відповідачці у 2023 році.

Відповідачка не сплатила нараховані пеню та основний борг за ППР, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення податкового боргу.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПКУ, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПКУ визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п.266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України).

Оскільки ст.266 ПК України передбачено фізичну особу (власника майна) як платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то такий платник сплачує податок як фізична особа (власник майна, на яке нараховано податок).

Контролюючим органом нараховані за ППР від 22.09.2023 року №2-1511 нараховані грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно у сумі 1 629,02 грн, та за ППР №0-1511 від 20.05.2024 року у сумі 55 046,15 грн, проте не сплачені відповідачкою.

Крім того, відповідачка не сплачувала нараховані грошові зобов`язання за 2020-2023 роки та податковий борг був стягнутий рішенням суду. Лише на виконання рішення суду у примусовому порядку за виконавчим листом відповідачка сплатила податковий борг.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою податкового зобов`язання відповідачці за ППР нарахована пеня.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п.29.4 ст.129 ПК України).

Отже, пеня нараховується у день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу) та розраховується із суми податкової заборгованості, включаючи суму штрафу, на яку теж нараховується пеня.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача як підставу для відмови у задоволенні позову, що податковий борг нею сплачений, оскільки представник не заперечує, що податковий брг був сплачений несвоєчасно у примусовому порядку за рішенням суду, а пеня нараховується саме за не сплачені у встановлені законодавством строки грошові зобов`язання.

Податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0-1532 від 08.12.2023 року направлена відповідачці у 2023 році.

Відповідно до п.59.1, п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ППР та податкова вимога є такими, що направлені за належною податковою адресою боржника, у зв`язку з чим грошові зобов`язання є узгодженим, тобто є податковим боргом у розумінні ПК України.

За правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 09.01.2024 року у справі №160/9696/22 у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Належних та допустимих доказів щодо сплати податкового боргу на час розгляду справи відповідачем не надано, також не надано доказів оскарження ППР.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, розглянувши справу в межах пред`явлених позовних вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на користь держави податковий борг у сумі 102531,03грн по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та у сумі 17,38грн по земельному податку з фізичних осіб.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України..

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва