Справа № 420/23708/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в позивач якому просить:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 непроведення службового розслідування з метою встановлення дійсної причини травмування його - ОСОБА_1 , передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести службове розслідування з метою встановлення дійсної причини травмування його - ОСОБА_1 , передбачене Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, із урахуванням висновків суду;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 видати йому - ОСОБА_1 , довідку про обставини травм за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 №1109/15800.

Позивач зазначив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . В ході безпосередньої участі у заходах оборони національної безпеки України 30.01.2023 року об 17:05 год в селі Іванівське, Бахмутського району, Донецької області, виконуючи усне бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 (евакуація трьох поранених військовослужбовців) внаслідок артилерійського обстрілу він отримав травму. Вказані відомості можуть підтвердити інші військовослужбовці, які перебували поруч.

Евакуація групи проведена силами підрозділу. В госпіталь його доставили 02.02.2023 року, що підтверджується довідкою Ф.100 (ПХГП м. Краматорськ-2) діагноз-тривожно-депресивний розлад з інсомічним компонентом (МКХ-10; F41.2), супутні захворювання: гіпертонічна хвороба 1 стадія, 2 ступень, ризик 2 (помірний). СН0ст.

Зазначив, що після травмування в період 2023-2025 років він неодноразово проходив лікування. Набута в бою хвороба посилювалась з часом, а лікування не допомагало, у зв`язку з чим 25.06.2025 року його визнано непридатним до військової служби на підставі статті 17а графи ІІ розкладу хвороб.

Позивач вказує, що намагався отримати одноразову грошову допомогу, однак в/ч НОМЕР_1 листом №1760/162 від 16.01.2025 повідомила, що довідку про обставини травми надати неможливо так як в журналі бойових дій цей факт (контузія, поранення, каліцтво) не відображено. Відповідно, не було призначено і проведено службове розслідування результати якого є підставою для видачі довідки. Форма 100 від 01.02.2023 року №3836/25 ПХГ Краматорськ 2 не відображає діагноз контузія, поранення, каліцтво, в ній зазначено діагноз астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений, що являє собою захворювання.

Позивач вважає, що у відповідача існує законодавчо визначений обов`язок проходити службове розслідування за фактом травмування та оформлювати і видавати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Натомість відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення службового розслідування та не видачі відповідної довідки, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.07.2025 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що підтвердити отримання поранення ОСОБА_1 неможливо так як в журналі бойових дій факт отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) не відображено, рапорт командира підрозділу щодо отримання травми відсутній, доповідь командира підрозділу також відсутня. Відповідно за відсутності факту травмування не було призначено та проведено службове розслідування. У Формі 100 від 01.02.2023 року, на яку посилається позивач, визначено, що під час огляду позивача встановлений діагноз астено-невротичний синдром, який не відноситься до діагнозу контузії, поранення чи каліцтва він є ситуаційно обумовленим та являє собою захворювання. Отже, в/ч НОМЕР_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також представник відповідача зазначив, що позивачем пропущене строк звернення до суду з цим позовом.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України з 17.05.1991 по 07.05.1993 та з 18.06.2015 по 29.07.2016, на підставі наказу командира в/ч пт НОМЕР_3 №167 від 29.07.2016 зарахований в оперативний резерв першої черги, що підтверджується відомостями з військового квитка серії НОМЕР_4 .

На підставі Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року позивача 15.07.2022 року призвано на військову службу за мобілізацією, та він проходив військову службу: в період з 16.07.2022 по 11.10.2022 у в/ч НОМЕР_5 ; з 12.10.2022 року у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія та з 05.02.2023 року на посаді стрільця. З 01.04.2023 року позивач перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 .

01.02.2023 року позивача оглянуто ПХГП м. Краматорськ-2 та евакуйовано у м. Дніпро з діагнозом «астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений», що підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 01.02.2023 року.

В період з 02.02.2023 по 05.02.2023 позивач проходив стаціонарне лікування в Госпітальній групі в/ч НОМЕР_6 з діагнозом «тривожно-депресивний розлад з інсомічним компонентом», що підтверджується виписним епікризом форми №027/о №280 від 05.02.2023.

Згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії №6422 від 08.08.2023 за результатом огляду позивача постановлено діагноз «стійкий помірно виражений змішаний тривожно-депресивний розлад внаслідок перенесеної бойової психологічної травми у особистості з вираженою акцентуацією характеру за емоційно нестійким типом, медикаментозна субкомпенсація». На підставі наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 відноситися до важких травм. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка командира про обставини травми не надана.

На підставі статей 17-б, 39-б, 4-в, 41-в, 75-в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби (непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах). Визначено не залучати позивача до несення вартової служби зі зброєю, роботи з таємними документами та до керування транспортними засобами.

В подальшому позивач проходив стаціонарне лікування:

з 30.08.2023 по 06.09.2023 в терапевтичному відділенні №2 Клінічної лікарні №15 Подільського району м. Києва (виписка з карти стаціонарного хворого форми №027/о №2024/1436 від 06.09.2023);

з 14.09.2023 по 05.10.2023 в Державному закладі «Центр психологічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» МОЗ України (виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого форми №027/о №002634/2023 від 05.10.2023);

з 20.10.2023 по 01.11.2023 в КНП КМКЛ №1 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого форми №027/о №20945 від 01.11.2023);

з 07.12.2023 по 14.12.2023 та з 21.12.2023 по 06.02.2024 в КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я Одеської обласної ради» (картка виписки з історії хвороби №766/23);

з 16.02.2024 по 12.04.2024 в КНП КОР «Київський обласний центр ментального здоров`я» (виписка із медичної карти стаціонарного хворого форми №027/о №596 від 12.04.2024);

з 19.06.2024 по 24.07.2024 у відділенні №5 КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (епікриз виписний з медичної карти стаціонарного хворого №8014 від 24.07.2024);

з 15.04.2025 по 02.07.2025 в КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я Одеської обласної ради» (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2767).

Згідно з свідоцтвом про хворобу №2025-0625-0924-5088-0 від 25.06.2024 за розпорядженням т.в.о. начальника Хаджибейського РТЦКСП Госпітальною ВЛК психіатричного профілю «Військово-медичний клінічний центр Південного регіону» проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатом якого на підставі ст.17а Графи ІІ Розкладу хвороб його визнано непридатним до військової служби. Визначено, що має потребу у супроводжуючих у кількості 2х осіб, один з яких медичний працівник.

Відповідно до листа в/ч НОМЕР_1 №1760/162 від 16.01.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що довідку 5 про обставини травми, яку зі слів військовослужбовця отримано 30.01.2023 року в населеному пункті Іванівське Бахмутського району Донецької області надати неможливо, оскільки в журналі бойових дій цей факт (контузія, поранення, каліцтво) не відображено. Відповідно, не було призначено та проведено службу розслідування, результати якої є підставою для видачі Довідки 5. Довідка форми 100 від 01.02.2023 №3836/25 ПГГ Краматорськ 2 не відображає діагноз контузія, поранення, каліцтво, у ньому зазначено діагноз астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений, що являє собою захворювання.

17.02.2025 року представник позивача адвокат Байло Є.С. подав до в/ч НОМЕР_1 заяву, у якій просив в інтересах його клієнта ОСОБА_1 видати наказ про призначення розслідування та довідку про обставини травми (поранення, контузіі?), отриманоі? ним під час виконання обов`язку віи?ськовоі? служби 30.01.2023 року об 17:05 год в селі Іванівське, Бахмутського раи?ону, Донецькоі? області, відповідно до бои?ового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 , згідно Додатку 5 до Положення про віи?ськово-лікарську експертизу в Зброи?них Силах Украі?ни, затвердженого Наказом Міністра Оборони Украі?ни №402 від 14.08.2008 року.

Сторонами не заперечується, що відповідь на заяву не надано, розслідування щодо обставин отримання позивачем травми не проведено.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення службового розслідування, звернувся до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини стосуються питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

Пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 визначено перелік документів, що подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК.

При цьому, на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, подається оригінал або належним чином засвідчена копія довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до пункту 6.3 глави 6 розділу II Положення №402 оригінали або копії направлення на медичний огляд ВЛК та інші документи, необхідні для прийняття постанов ВЛК, надсилаються (надаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я (установи) в електронній або паперовій формі в установленому законодавством порядку.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (п.21.1 Положення №402).

Згідно із пунктом 21.7 глави 21 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.

Додатком 5 до Положення №402 затверджено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка містить наступні графи для заповнення: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові; рік народження; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва; обставини за яких виникла травма (поранення, контузії, каліцтва), під час виконання робіт, на службі чи ні, у відпустці, в стані алкогольного сп`яніння чи ні тощо; наказ командира (начальника) військової частини; назва закладу, організації, куди надається довідка; військове звання, підпис, прізвище, ініціали командира (начальника) військової частини.

Із системного аналізу положень розділу ІІ глав 6 та 21 Положення №402 суд дійшов висновку, що визначення причинного зв`язку між захворюванням чи травмою військовослужбовця та проходженням ним військової служби можливе лише за наявності довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) або акта службового (спеціального) розслідування нещасного випадку. Саме ці документи є обов`язковими для направлення до військово-лікарської комісії разом із медичною документацією про первинне звернення за медичною допомогою.

При цьому, видача довідки про обставини травми покладається на військову частину, у складі якої проходив службу військовослужбовець на момент отримання ушкодження, та здійснюється на підставі матеріалів службового розслідування і відповідного наказу командира.

Судом встановлено, що гарнізонною військово-лікарською комісією позивачу встановлено причинний зв`язок травми «стійкий помірно виражений змішаний тривожно-депресивний розлад внаслідок перенесеної бойової психологічної травми у особистості з вираженою акцентуацією характеру за емоційно нестійким типом, медикаментозна субкомпенсація». Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Разом з тим, у довідці ВЛК №6422 від 08.08.2023 прямо зазначено, що довідка командира військової частини про обставини отримання цієї травми відсутня, що свідчить про невиконання відповідачем визначеного законодавством обов`язку.

Відповідачем не заперечується факт непроведення розслідування травми позивача та невиготовлення довідки за його результатами, однак відповідач вважає, що відсутні підстави для вчинення в/ч НОМЕР_1 таких дій, оскільки в журналі бойових дій цей факт (контузія, поранення, каліцтво) не відображено. У первинній медичній документації з евакуації позивача не відображено діагноз «контузія, поранення, каліцтво», у довідці форми 100 від 01.02.2023 №3836/25 ПГГ Краматорськ-2 зазначено інший діагноз «астено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений», що являє собою захворювання.

Суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби (ст.255 Статуту).

Згідно з статтею 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в редакції від 23.04.2021 року, чинній станом на час виникнення спірних відносин, на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Законом України «Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану» від 02.05.2023 №3080-IX (далі Закон №3080-IX), який набрав чинності 28.05.2023, внесено зміни до статті 260 Статуту, а саме: у частині другій слова «довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію)» замінено словами «довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)»; а після частини другої доповнено новою частиною такого змісту:

«Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва)».

У зв`язку з цим частину третю визначено вважати частиною четвертою, яку викладено в такій редакції:

«У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України»;

Доповнено частиною п`ятою такого змісту: «У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України».

За змістом пояснювальної записки до проекту Закону №3080-IX метою законопроекту є удосконалення питань оформлення військовослужбовцям довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) як за результатами проведення відповідного розслідування (службового чи спеціального), так і без його проведення, а також удосконалення питань оформлення та направлення медичних та інших документів між військовими частинами та закладами охорони здоров`я.

У Збройних Силах України розслідування випадків гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (далі Інструкція №332).

Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції №332 вона визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту

Згідно із пунктом 3 розділу І Інструкції №332 її дія поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

За змістом пункту 3 розділу ІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції визначені розділом V Інструкції №332.

Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332, у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.

Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:

негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;

оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото-або відеофіксацію;

опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;

скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;

отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби (п.2 розділу V Інструкції №332).

Приписами пункту 3 розділу V Інструкції про розслідування передбачено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.

Відповідно до п.4 розділу V Інструкції про розслідування командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.

Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (п.5 розділу V Інструкції).

За змістом п.18 розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, на підставі якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення №402.

Таким чином, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачена додатком 5 до Положення №402, складається на підставі наказу командира (начальника) військової частини та в ній вказується вид, характер травми, та обставини її отримання. Така довідка складається начальником медичної служби військової частини після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

Суд вважає, що неподання безпосереднім командиром позивача або іншими службовими особами в/ч НОМЕР_1 рапортів за фактом отримання позивачем 30.01.2023 року травми не може бути підставою позбавлення позивача відповідного соціального захисту у разі спричинення йому травми.

При цьому, невідображення у журналі бойових дій факту отримання 30.01.2023 року позивачем травми також не звільняє відповідача від обов`язку провести розслідування обставин його отримання та оформити відповідну довідку. Крім того, оцінка та визначення діагнозу позивача не належить до компетенції військової частини, оскільки це виключно повноваження військово-лікарських комісій.

Отже, наведені відповідачем доводи є необґрунтованими і не можуть слугувати підставою для невиконання покладених на нього обов`язків.

Відтак, бездіяльність відповідача, яка полягає у не вчиненні дій щодо проведення розслідування щодо обставин отримання 30.01.2023 року позивачем травми під час проходження військової служби, є протиправною.

При цьому оскільки ухвалою суду від 25.08.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом суд не приймає доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом. В свою чергу відповідач у відповідності до вимог КАС України з відповідним клопотанням до суду не звертався.

У змісті позову позивач просить зобов`язати відповідача провести розслідування та видати довідку про обставини травми за формою за формою додатку 5 до Положення №402.

Вирішуючи питання вибору способу захисту порушених прав позивача суд враховує, що відповідачем не надавалась оцінка відомостям та наданих позивачем медичним документам, не зібрано письмові пояснення свідків події, яка мала місце 30.01.2023 року в селі Іванівське, Бахмутського району, Донецької області за участі позивача, а тому суд не надає їм правової оцінки.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені ст.245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Враховуючи встановлені судом обставини, за відсутності результатів розслідування і висновків про обставини отримання позивачем травми 30.01.2023 року, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на проведення розслідування та складення довідки за його результатами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: зобов`язання відповідача провести розслідування щодо обставин отримання позивачем травми 30.01.2023 року під час проходження військової служби в АДРЕСА_3 та вирішити питання щодо видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення №402.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач у змісті позову просив відстрочити йому сплату судового збору за подання цього позову до суду.

Однак згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ч.2-3 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Таким чином, позивач на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду цього позову щодо непроведення відповідачем розслідування обставин його травми під час проходження ним військової служби, що входить до військового обов`язку.

Отже підстави для розподілу судових витрат в цій частині відсутні.

Також у змісті позову позивач заявив, що до складу понесених ним судових витрат по цій справі входить професійна правнича допомога у розмірі 10 000 грн. Зазначив, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде надано суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розслідування щодо обставин отримання 30.01.2023 року ОСОБА_1 травми під час проходження військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання 30.01.2023 року ОСОБА_1 травми під час проходження військової служби в АДРЕСА_3 та вирішити питання щодо видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва