Справа № 520/34548/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 р.Справа № 520/34548/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бадюков Ю.В.) від 04.06.2025 року (повний текст складено 05.06.25 року) по справі № 520/34548/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати ППР по податку на нерухоме майно від 10.02.2023 № 0-2032 на суму 32040,00 грн., 10.02.2023 № 0- 2032 на суму 27594,00 грн., від 10.02.2023 № 0-2032 на суму 7176,00 грн., 10.02.2023 № 0-2032 на суму 11100,00 грн., від 07.12.2023 № 0490903- 2405-2032 на суму 50121,66 грн., 07.12.2023 № 0-2032 на суму 68876,69 грн., 07.12.2023 № 0-2032 на суму 69462,00 грн., від 07.12.2023 № 0-2032 на суму 95454,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню, оскільки нежитлові будівлі використовує у сільськогосподарській діяльності. Він є власником земельних ділянок на яких вирощує сільськогосподарські культури.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року по справі № 520/30677/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2023 р.: № 0-2032 на суму 32040,00 грн., № 0-2032 на суму 27594,00 грн., № 0-2032 на суму 7176,00 грн. та № 0-2032 на суму 11100,00 грн.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 07.12.2023 р.: № 0-2032 на суму 50121,66 грн., № 0-2032 на суму 68876,69 грн., № 0-2032 на суму 69462,00 грн., № 0-2032 на суму 95454,00 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 2894,59 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривні 59 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що спірні об`єкти нежитлової нерухомості не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт того, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалась сільськогосподарська діяльність відповідно до видів економічної діяльності. Також ГУ ДПС зазначає, згідно наданої заяви платника про застосування спрощеної системи оподаткування місце провадження господарської діяльності зазначено за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що позивачем, з моменту державної реєстрації підприємницької діяльності, повідомлення за формою № 20-ОПП щодо спірних об`єктів та спеціальної техніки, яка використовувалась при здійсненні сільськогосподарської діяльності в 2020 по 2021 роки до податкового органу не надано, що свідчить про їх невикористання позивачем в своїй діяльності. Зазначає, що матеріали справи не містять достовірних доказів підтвердження того, що Позивач дійсно використовує об`єкти у сільськогосподарській діяльності та є сільськогосподарським товаровиробником.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває у контролюючих органах на податковому обліку як платник податків.

Позивач у 2020 та 2021 роках здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку другої групи. Видами діяльності позивача за кодами КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.42 розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 0161 допоміжна діяльність у рослинництві; 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 77.31 надання в оренду сільськогосподарських машин та устаткування.

Відповідно до наданих до ГУ ДПС копій декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2020-2021 роки дохід отримано від: вирощування зернових культур (крiм рису), бобових культур i насiння олiйних культур, вирощування овочiв i баштанних культур, коренеплодiв i бульбоплодiв, розведення великої рогатої худоби молочних порiд, розведення iншої великої рогатої худоби та буйволiв, допомiжна дiяльнiсть у рослинництвi, дiяльнiсть посередникiв у торгiвлi сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напiвфабрикатами, вантажного автомобiльного транспорту, надання в оренду сільськогосподарських машин i устатковання.

Обсяг доходу від здійснення господарської діяльності за 2020 рік позивачем задекларовано у розмірі 970000,00 грн., за 2021 рік 1300000, 00 грн.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебуває:

- нежитлова будівля складу запчастин, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 119,6 кв.м. (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.02.2022 у зв`язку з переходом права власності до ПОСП "АГРОСАН-2007";

- нежитлова будівля зерноскладу, розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Миронівка, вул. Дорожня, 15Б, загальною площею 459,9 кв.м., (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.02.2022 у зв`язку з переходом права власності до ПОСП "АГРОСАН-2007" ;

- нежитлова будівля зерноскладу, розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Миронівка, вул. Дорожня, 15В, загальною площею 534 кв.м., (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.02.2022 у зв`язку з переходом права власності до ПОСП "АГРОСАН-2007" ;

- нежитлова будівля ангару, розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Миронівка, вул. Дорожня, 15Г, загальною площею 1590,90 кв.м., (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.02.2022 у зв`язку з переходом права власності до ПОСП "АГРОСАН-2007" ;

- нежитлова будівля свинарника, розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Миронівка, вул. Дорожня, 15Д, загальною площею 1157,7 кв.м., (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 20.08.2024 у зв`язку з проведенням реєстраційних дій в ДРРП стосовно переходу права власності ;

- нежитлова будівля мехмайстерні, розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Миронівка, вул. Дорожня, 15, загальною площею 185 кв.м. (запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.02.2022 у зв`язку з переходом права власності до ПОСП "АГРОСАН-2007".

Ці обставини підтверджуються копіями технічних паспортів (а.с. 38-52 т. 1), витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 53-59 т. 1); Інформаційної довідки 398754644 від 10.10.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 118-124 т. 1).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за вищевказані об`єкти нерухомого майна нараховано в автоматичному режимі засобами інформаційно-комунікаційної системи та відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст.54, п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік та за 2021 рік:

- від 10.02.2023 р.: № 0-2032 на суму 32040,00 грн., № 0-2032 на суму 27594,00 грн., № 0-2032 на суму 7176,00 грн. та № 0-2032 на суму 11100,00 грн., та

- від 07.12.2023 р.: №0-2032 на суму 50121,66 грн., № 0-2032 на суму 68876,69 грн., № 0-2032 на суму 69462,00 грн., № 0-2032 на суму 95454,00 грн.

Суми податку розраховано з урахуванням рішень Лозівської міської ради Харківської області, на території якої розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна, від 10.07.2019 № 1623, від 25.06.2020 № 2111 та застосовано ставку податку 1 відсоток від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня відповідного 2020 та 2021 років.

Позивач, вважаючи прийняті владним суб`єктом протиправними та такими, що порушують його права, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника, а тому має право на пільгу, передбачену п. ж пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі -ПК України).

Статтею 266 ПК України визначено порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено.

Згідно з пп. 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Підпунктом «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Такий правовий висновок сформував Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 у справі № 600/5153/23.

Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції, чинній до 31.12.2021) сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

З 01.01.2022 набрав чинності Закон від 30.11.2021 № 1914-IX, яким виключено у підпункті 14.1.235 слова та цифри "для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу".

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст. 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Так, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Наведені вище поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункті 5.3 статті 5 ПК України.

Разом з тим, Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271). Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. До коду 1271.9 віднесено інші будівлі сільськогосподарського призначення.

Отже, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 160/568/24.

Судовим розглядом встановлено, що згідно наявних технічних паспортів та характеристик приміщень, об`єкти розміщені за адресами: АДРЕСА_4 , загальною площею 534 кв.м., вул. Дорожня 15-Б, загальною площею 459,9 кв.м., вул. Дорожня 15-А, загальною площею 119,6 кв.м., АДРЕСА_3 , загальною площею 185 кв.м., вул. Дорожня 15-Д, загальною площею 1157,7 кв.м., вул. Дорожня 15-Г, загальною площею 1590,90 кв.м. відносяться до будівель/споруд класу 1271 (документи щодо характеристик приміщень наявні в матеріалах справи).

Крім того, ОСОБА_1 являється ФОП з основним видом діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а нежитлові приміщення на які нараховано податок на нерухоме майно фактично являються нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, а тому вони відповідно не є об`єктом оподаткування.

Що стосується доводів податкового органу про те, що ОСОБА_1 не здійснював сільськогосподарську діяльність, не являвся сільськогосподарським товаровиробником, та що матеріали справи не містять достовірних доказів підтвердження того, що дані об`єкти використовувались у сільськогосподарській діяльності, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у спірних періодах мав статус фізичної особи-підприємця, з видом діяльності, що відноситься до сільськогосподарського виробництва, а саме «вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

Відповідно до декларацій про отримані доходи за 2020 та 2021 роки, ФОП ОСОБА_1 отримав доходу в розмірі 970000,0 грн. за 2020 рік від здійснення діяльності в сфері вирощування зернових культур, та 1300000,0 грн. за 2021 рік від здійснення діяльності в сфері вирощування зернових культур.

Крім того, на підтвердження того, що ОСОБА_1 у періодах 2020-2021 роки здійснював сільськогосподарську діяльність, являвся сільськогосподарським виробником та використовував приміщення у сільськогосподарській діяльності надано:

договори від 05.07.2020 №05072020/01 та від 10.07.2021 № 10072021/1 щодо косіння еспарцету на загальній площі 28,11 га., тюкування еспацерту та перевезення тюків з еспацертом з поля в склади Замовника ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_5 ;

акти приймання-передачі виконаних робіт від 30.07.2020 та 30.07.2021 про те, що було проведено та виконано роботи з косіння еспацерту на загальній площі 28,11 га., тюкування тюків в кількості 12087 (в 2020 році) та 17050 тюків (в 2021 році), а також перевезення тюків з еспацертом з поля в склади Замовника ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_5 .

В цих договорах та актах приймання-передачі виконаних робіт, як складські приміщення, до яких перевозяться та в яких зберігаються тюки скошеного еспацерту являються приміщеннями, за які податковий орган нарахував позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

Зазначені договори укладені ФОП ОСОБА_1 з виконавцем послуг ФОП ОСОБА_2 , видами діяльності якого відповідно до даних з загальнодоступних джерел являються: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві.

Також суд зазначає, що на підтвердження того, що будівлі використовувались у сільськогосподарській діяльності як склади, ангари для техніки сільськогосподарського товаровиробника позивачем надано фотозвіти цих приміщень, з технікою, яка в них зберігалась.

На підтвердження обставин, які свідчать про використання приміщень в сільськогосподарській діяльності сільгосптоваровиробника, окрім договорів від 05.07.2020 № 05072020/01 та від 10.07.2021 № 10072021/1 та актів приймання-передачі виконаних робіт від 30.07.2020 та 30.07.2021 щодо косіння еспарцету на загальній площі 28,11 га., тюкування еспацерту та перевезення тюків з еспацертом з поля в склади Замовника ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_5 , надано акти інвентаризації транспортних засобів та перевірки їх технічного стану, які проводились 01.03.2020, 01.09.2020, 01.02.2021 та 01.09.2021, в яких актах зазначено, що транспортні засоби інвентаризація та перевірка технічного стану яких проводилась зберігались в приміщеннях за адресами: АДРЕСА_3 , 15-А, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , що додатково підтверджує використання цих приміщень, у сільськогосподарській діяльності сільськогосподарського товаровиробника ОСОБА_1 протягом 2020-2021 років

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 в період 2020-2021 роки був сільськогосподарським товаровиробником, відповідно до виду діяльності та отримання доходу від здійснення підприємницької діяльності за цим видом.

Судовим розглядом також встановлено, що будівлі, за які контролюючим органом нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не здавались в оренду, лізинг, позичку, а використовувались саме ОСОБА_1 у власній сільськогосподарській діяльності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями ч. 2 статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення.

Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів наступне: чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не подані до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП, колегія суддів зазначає, що не подання суб`єктом господарювання повідомлення за формою № 20-ОПП є підставою для накладення штрафу чи віднесення платника податків до Критеріїв ризиковості платника податку, проте не може слугувати доказом того, що такі об`єкти не використовувалися у сільськогосподарській діяльності.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року по справі № 520/34548/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 25.09.2025 року