Справа № 160/32435/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32435/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної установи «Центр пробації»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року (суддя Олійник В. М.)

у справі № 160/32435/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Центр пробації»

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Центр пробації», в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, за період з 01 лютого 2019 року по 19 листопада 2024 року, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплати позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, за період з 01 лютого 2019 року по 19 листопада 2024 року, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації», яка полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки (за встановленою формою) за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням про розміри грошового забезпечення позивачки станом на 15.10.2022, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та здійсненого позивачці перерахунку посадового окладу, окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, та 01.01.2022 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24, та із обов`язковим зазначенням у оновленій довідці відомостей про нові розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливо важливі завдання, доплати, підвищення, індексація та премії, але в розмірі не меншому ніж було встановлено позивачці при звільненні у грошовому атестаті №62 від 26.10.2022, а саме: відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 50 % -3455,00 грн., надбавка за особливо важливі завдання 30%, премія у розмірі 10%, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для здійснення подальшого обчислення та перерахунку з 15.10.2022 року основного розміру пенсії;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області оновлену довідку (за встановленою формою) за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням про розміри грошового забезпечення позивачки станом на 15.10.2022, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та здійсненого позивачці перерахунку посадового окладу, окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, та 01.01.2022 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24, та із обов`язковим зазначенням у оновленій довідці відомостей про нові розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливо важливі завдання, доплати, підвищення, індексація та премії, але в розмірі не меншому ніж було встановлено позивачці при звільненні у грошовому атестаті №62 від 26.10.2022, а саме: відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 50% - 3455,00 грн., надбавка за особливо важливі завдання 30%, премія у розмірі 10%, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для здійснення подальшого обчислення та перерахунку з 15.10.2022 основного розміру пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації», яка полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки (за встановленою формою) про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, а саме: відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилась на пенсію, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області нову довідку (за встановленою формою) про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, а саме: відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилась на пенсію, але в розмірі не меншому ніж було встановлено позивачці при звільненні у грошовому атестаті №62 від 26.10.2022 року, а саме: відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 50 % - 3455,00 грн., надбавка за особливо важливі завдання 30%, премія у розмірі 10%, для здійснення подальшого обчислення та перерахунку з 01.02.2023 року основного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державна установа «Центр пробації» на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24 перерахувала позивачці грошове забезпечення, одноразову грошову допомогу при звільненні, допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інші надбавки і доплати, нараховані та виплачені у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року за період з січня 2019 року по жовтень 2022 року та виплачено відповідні суми на картковий рахунок позивачки. Позивачка вважає протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, не підготовки та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки (за встановленою формою) за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням про розміри грошового забезпечення позивачки станом на 15.10.2022, не підготовки та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки (за встановленою формою) про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2023.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо відмови позивачці у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 15.10.2022, 01.02.2023 основного розміру її пенсії.

Зобов`язано Державну установу «Центр пробації» підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2022, 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з розрахунком посадового окладу і окладу за військове (спеціальне) звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру її пенсії з 15.10.2022, 01.02.2023;

Визнано протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо відмови позивачці в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01.02.2019 по 19.11.2024.

Зобов`язано Державну установу «Центр пробації» здійснити нарахування та виплату позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01.02.2019 по 19.11.2024.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що з 29.01.2020 відновлена юридична дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, що передбачає визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Тому, відповідно до пункту 4 Постанови №704, починаючи з 29.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивачки на обрахунок пенсії з грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом на 01.01.2022, 01.01.2023) є беззаперечним, оскільки зумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, збільшенням розміру грошового забезпечення на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Судом також встановлено, що оскільки позивачка перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, починаючи з 15 жовтня 2022 року, та отримує пенсію за вислугу 24 календарних років, призначену відповідно до Закону України №2262-ХІІ, в розмірі 59% сум грошового забезпечення, показники грошового забезпечення з 15 жовтня 2022 року для здійснення перерахунку пенсії станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021 не можуть застосовуватися.

Суд визнав протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 15.10.2022, 01.02.2023 основного розміру її пенсії.

Суд також зауважив, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Позивачка вказує, що оскільки рішенням суду у справі №160/2865/24 встановлено, що позивачці з січня 2019 року по жовтень 2022 року відповідачем грошове забезпечення виплачувалося не в повному обсязі, то інформація, що була внесена відповідачем до грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії згідно Закону №2262-ХІІ, потребує уточнення. Розмір пенсії позивачки має бути обчислений із розміру грошового забезпечення під час проходження служби. Зауважує, що нею заявлено вимоги не тільки про видачу відповідачем оновленої довідки за 24 останні календарні місяці служби перед звільнення, а й про зазначення усіх здійснених доплат складових грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, адже судове рішення має забезпечити повне відновлення порушеного права без потреби повторного звернення до суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна установа «Центр пробації» також подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Державна установа «Центр пробації» вказує, що умовою для виплати передбаченої Законом №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, які одержують громадяни та які не мають разового характеру. Скаржник зауважує, що ним своєчасно нараховувалось грошове забезпечення позивачці, а отже підстави для нарахування і виплати компенсації згідно Закону №2050-ІІІ в спірному випадку відсутні. Відповідач вважає, що після ухвалення рішення суду у справі №826/9052/18, рішення уряду, яким би було визначено інший механізм обчислення грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу не приймалось, а отже грошове забезпечення особам, які проходять службу в Центрі пробації, не збільшувалось, рішення щодо перерахунку пенсії не приймалось, а тому підстави для видачі оновлених довідок позивачці відсутні.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка в період з 01 лютого 2019 року по 14 жовтня 2022 року проходила службу в Державній установі «Центр пробації».

Відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» №495/к від 10.10.2022 «Про особовий склад» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі пункту 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліції» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів з 14 жовтня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі №160/10204/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту "б" частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.10.2022 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Починаючи з 15 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років (24 календарних років), призначену відповідно до Закону України №2262-ХІІ в розмірі 59% сум грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24, яке набрало законної сили 22.07.2024, визнано протиправними дії Державної установи «Центр пробації», які полягають у застосуванні з січня 2019 року по жовтень 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 , грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї.

Зобов`язано Державну установу «Центр пробації» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з січня 2019 року по жовтень 2022 року грошове забезпечення, одноразову грошову допомогу при звільненні, допомогу на оздоровлення, інші надбавки і доплати, нараховані та виплачені у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, відповідно.

Листом від 28 жовтня 2024 року Державна установа «Центр пробації» повідомила представника позивачки про відсутність правових підстав для видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на внесені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, згідно яким розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». А також вказуючи, що після 21.02.2018 рішень про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, Кабінетом Міністрів України не приймалося.

19 листопада 2024 року Державна установа «Центр пробації» на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24 перерахувала ОСОБА_1 грошове забезпечення, одноразову грошову допомогу при звільненні, допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інші надбавки і доплати, нараховані та виплачені у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, за період з січня 2019 року по жовтень 2022 року та виплачено відповідні суми на картковий рахунок позивачки в розмірі 220 479,78 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 19.11.2024.

20.11.2024 представник позивачки звернулася до Державної установи «Центр пробації» з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо строків виплати ОСОБА_1 , а також компенсації втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення та ін.) у зв`язку з порушенням строків їх виплати з січня 2019 року по день фактичної виплати грошового забезпечення, а саме: по 19.11.2024, на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ.

Листом від 05 грудня 2024 року Державна установа «Центр пробації» представнику позивачки повідомила, що грошове забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби в Центрі пробації виплачувалося вчасно, тому правові підстави для виплати компенсації втрати частини заробітної плати відсутні.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до положень ст. 43 цього закону пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язко0с мве державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі Порядок №3-1).

Згідно приписів п.7 Порядку №3-1 (в редакції станом на час призначення пенсії позивачці) для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються зокрема: грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Отже, розмір пенсії позивачки повинен бути обчислений із розміру грошового забезпечення, яким позивачка була забезпечена під час проходження служби.

Оскільки рішенням суду у справі №160/2865/24 установлено, що у період часу з січня 2019 року по жовтень 2022 року відповідачем грошове забезпечення позивачці виплачувалося не в повному обсязі, то інформація, що була внесена відповідачем до грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, потребує уточнення.

Враховуючи, що відповідна, уточнена довідка про розмір грошового забезпечення позивачки відповідачем не складалась, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в спірних відносинах відповідачем допущена протиправна бездіяльність, тому, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення і довідки про додаткові види грошового забезпечення, які позивачка отримувала протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з урахуванням перерахунку, здійсненного згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24, а також зобов`язати відповідача підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлені довідку про розмір грошового забезпечення і довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивачка отримувала протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з урахуванням перерахунку, здійсненного згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року в справі №160/2865/24.

Натомість, суд першої інстанції помилково вказав, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачці у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 15.10.2022 основного розміру її пенсії, а також зобов`язання відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з розрахунком посадового окладу і окладу за військове (спеціальне) звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру її пенсії з 15.10.2022 року.

В той же час, суд апеляційної інстанції зауважує, що вимоги про зобов`язання відповідача зазначити складові грошового забезпечення у певному відсотковому значенні є передчасними, адже оновлені довідки про розмір грошового забезпечення та про додаткові види грошового забезпечення ще не складені відповідачем, а отже в цій частині права позивачки не є порушеними. Питання щодо конкретно визначених розмірів складових грошового забезпечення позивачки спірним у цій справі не є.

Стосовно виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2023.

Відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Кабінет Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року №45 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким визначений алгоритм дій, зокрема, територіального органу Пенсійного фонду України та державного органу, з якого особу, якій призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, було звільнено із служби, для реалізації перерахунку раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 2 Порядку №45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45 (пункт 3 Порядку №45).

Виходячи з аналізу наведених норм права, підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведені на підставі рішення Кабінету Міністрів України, оскільки саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів грошового забезпечення для такого перерахунку. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.

В даному випадку спір виник у зв`язку з відмовою відповідача підготувати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 з урахуванням щомісячних основних видів грошового забезпечення, що визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача.

Розмір грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018 і відповідно до п.2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 6 якої п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови №103, яким п. 4 Постанови №704 викладений у новій редакції.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин у зв`язку з ухваленням судового рішення від 29 січня 2020 року діяла редакція п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, яка передбачала використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21.

При застосуванні положень пункту 4 Постанови № 704 суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 та повторений у постановах від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21.

У подальшому викладені висновки щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 були підтримані і у постановах Верховного Суду від 23 травня 2023 року у справі №380/22021/21 та від 18 січня 2024 року у справі № 240/1387/21.

Відповідно до висновків Верховного Суду, згідно ст.6 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Втім, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року (1762 грн).

В подальшому, відповідні Закони України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, не містять.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2684,00 грн.

Отже, положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Частина третя статті 1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на визначені в ч.3 ст. 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що починаючи з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (1762,00 грн), не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, то положення постанови Кабінету Міністрів України №704 підлягають застосуванню в частині, що не суперечать нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, - Закону України про Державний бюджет.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Правовий висновок Верховного Суду про те, що з 01 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Таким чином, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в спірному випадку на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачці в складенні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для здійснення обчислення та перерахунку розміру пенсії позивачки, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи апеляційної скарги відповідача цей висновок суду не спростовують.

Щодо нарахування та виплати позивачці компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів на один і більше календарних місяців.

У постановах від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 Верховний Суд вказав, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Положення статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

У спірному випадку, тривале неперерахування (невиплата) грошового забезпечення позивачу сталося у зв`язку з протиправними діями відповідача, що вбачається з рішення суду у справі №160/2865/24, а тому позивачка має право на компенсацію втрати частини доходів. Зворотні доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Державної установи «Центр пробації» щодо відмови позивачці в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01.02.2019 по 19.11.2024.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 01.01.2022 та прийняття нового рішення в цій частині.

Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.3 ст. 139 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 3633,60 грн. за подання адміністративного позову та 2906,88 грн за подання апеляційної скарги у цій справі.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно у розмірі 5934,88 грн.

Стосовно витрат позивачки на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Приписами ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Положеннями ст.16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачкою з метою підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4000,00 грн подано суду першої інстанції докази, а саме: договір про надання правової допомоги №2024-110.15 від 15.10.2024; акт прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 13 січня 2025 року за договором №2024-110.15 від 15.10.2024; детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги; платіжну інструкцію АТ КБ "Приватбанк" №@PL727597 від 20 листопада 2024 року на суму 4000,00 грн.

Виходячи з вказаних вище норм, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу, оцінивши складність справи, складність та обсяг наданих адвокатом послуг, з огляду на подані документи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи критерії розумності та співмірності до заявленої суми понесених витрат, значення справи для сторони, а також часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 3000,00 грн., адже такий розмір відповідає принципам співмірності та розумності.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Державної та апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 160/32435/24 - скасувати в частині задоволених позовних вимог про:

- визнання протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 15.10.2022 року основного розміру її пенсії;

- зобов`язання Державної установи «Центр пробації» підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з розрахунком посадового окладу і окладу за військове (спеціальне) звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру її пенсії з 15.10.2022.

Прийняти нове рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації», які полягають у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлених довідки про розмір грошового забезпечення і довідки про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримувала протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з урахуванням перерахунку, здійсненного згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року в справі №160/2865/24.

Зобов`язати Державну установи «Центр пробації» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлені довідку про розмір грошового забезпечення і довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримувала протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з урахуванням перерахунку, здійсненного згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/2865/24.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 160/32435/24 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 5934,88 грн. та витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 3500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров