Справа № 490/1840/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/1840/25

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 червня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №624 від 4.10.2024, закрити провадження на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення;

- закрити виконавче провадження №77427672 від 6.03.2025р. про стягнення штрафу у розмірі 51 000грн. та виконавчого збору в розмірі 5 100грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваною постановою №624 від 4.10.2024р. його визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненому у особовий період та накладено штраф у розмірі 25 500грн.

Позивач зазначив, що 25.02.2020р. його було звільнено в запас за станом здоров`я та відповідно до вимог ЗУ №3621 він мав час для проходження ВЛК до 4.02.2025р.. Крім того, пройти ВЛК 26.09.2024 він не мав можливість, оскільки всі медичні документи знаходились дома у ОСОБА_2 .

Також позивач вказав на те, що у нього хвора мати, яка потребує догляду.

Крім того, розгляд справи відбувся без його участі та без врахування його заяв.

Позивач не відмовлявся проходити ВЛК, а лише просив назначити іншу дату. Копію постанови не отримував та ознайомився з її змістом лише 13.03.2025р. у ДВС, а тому строк на оскарження не пропущений.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, а тому постанову необхідно визнати протиправною та закрити провадження у справі.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 червня 2025р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 №624 від 4.10.2024р. за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення на підставі ст.247 КУпАП.

У задоволенні позовних вимог про закінчення (закриття) виконавчого провадження №77427672 від 6.03.2025р. про стягнення штрафу у розмірі 51 000грн. та виконавчого збору в розмірі 5 100грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

На підставі вказаного, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову притягнення позивача до адміністративної відповідальності за №624 від 4.10.2024р. діяв неправомірно та з порушенням чинних норм законодавства України, оскільки в даному випадку відсутній склад правопорушення.

Що стосувалось вимог стосовно закриття виконавчого провадження №77427672 від 6.03.2025р. про стягнення штрафу у розмірі 51 000грн. та виконавчого збору в розмірі 5 100грн., то суд першої інстанції вважав, що такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки в разі набрання законної сили цим рішенням у державного виконавця виникає обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», закінчити виконавче провадження у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 26.09.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за №624 відносно позивача. Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що ОСОБА_1 в особливий період в порушення ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби та власноручно написав про це заяву, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Повідомлено про розгляд справи 4 або 7.10.2024р. (а.с.17) містяться виправлення у протоколі стосовно дати. Протокол отриманий позивачем та підписаний без зауважень 26.09.2024р..

Відповідач до відзиву на позовну заяву надав заяву позивача від 26.09.2024р., в якій зазначено, що позивач розуміє, що проходження медичного огляду є частиною мобілізаційної процедури, проте відмовляється від отримання направлення на медичний огляд та від проходження ВЛК. Зі змістом ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.336 КК України ознайомлений.

В подальшому, постановою за №624 від 4.10.2024р. позивача визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненому у особовий період та накладено штраф у розмірі 25 500грн.

6.03.2025р. керуючись ст.3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №624 від 4.10.2024р. про стягнення з позивача відповідно до ст.308 КУпАП подвійного штрафу в сумі 51 000грн..

6.03.2025р. керуючись ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2.04.2012р. №512/5, головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 340грн.

6.03.2025р. керуючись ст.3,27,40 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 100грн.

6.03.2025р. керуючись ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маніло Н.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, яка становить 56 440грн..

Не погодившись із вказаною постановами відповідачів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних постанов, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Приписами ст.278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Положеннями ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і на теперішній час.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024р. згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ) громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як вбачається із матеріалів справи, що у 2020р. позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я, а тому повинен пройти ВЛК до 4.02.2025р..

В матеріалах справи наявний військовий квиток позивача НОМЕР_1 , в якому зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №40 від 26.02.2020р. за п.2 пп.«б» ч.5 ст.26 ( за станом здоров`я) звільнений (демобілізований) в запас.

Законом України « Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції станом на момент звільнення позивача зі служби було передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;

Отже, судова колегія зазначає, що позивача було звільнено зі служби за станом здоров`я та він є обмежено придатним для військової служби у воєнний час.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» за №3621 від 21.03.2024р., який набрав чинності 4.05.2024р. було передбачено, що:

- громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби

- до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби ( Прикінцеві та перехідні положення).

Тобто позивач повинен пройти медичний огляд до 4.02.2025р..

Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист"» №4235 від 12.02.205р., який набрав чинності 15.02.2025р., строк проходження ВЛК продовжено до 5.06.2025р..

Аналізуючи вказане, судова колегія вважає, що норми Закону України №3621 для спірних правовідносин є спеціальними, а норми ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальними.

Кодексом про адміністративне правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яким є відповідно до ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку мобілізацію » обов`язок громадян проходити медичний огляд.

Постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024р. (у редакції чинній на момент складання протоколу та спірної постанови) зазначено, що п.69 особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач повісткою до ТЦК не викликався.

Для позивача Законом №3621 «в редакції чинної станом на момент прийняття спірної постанови) встановлено строк проходження медичного огляду-ВЛК до 4.02.2025р.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується про те, що спірну постанову належить визнати протиправною та скасувати, закрити провадження у справі, оскільки відсутній склад правопорушення, а саме його об`єктивна сторона - порушення законодавства про мобілізацію, яке полягає у відмові в проходженні медичного огляду, оскільки станом на 4.10.2024р. для позивача не закінчився граничний строк проходження ВЛК (4.02.2025р.).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання спірної постанови позивачу, хоча у спірній постанові зазначено, що вона набрала законної сили 15.10.2024р. та строк пред`явлення до виконання 4.01.2025р., а тому відсутні в матеріалах справи докази набрання законної сили постановою від 4.10.2024р. та підстави для стягнення відповідно до ст.308 КУпАП подвійного штрафу.

Що стосується вимог про закриття виконавчого провадження за №77427672 від 6.03.2025р. про стягнення штрафу у розмірі 51 000грн. та виконавчого збору в розмірі 5 100грн., то судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки в разі набрання законної сили цим рішенням у державного виконавця виникає обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», закінчити виконавче провадження у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 червня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко