Справа № 420/6838/25
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6838/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі сторін:

представників позивача Гринько Т.В.(за ордером), Слауцької І.І. (за ордером), Ющишиної І.А. (згідно довіреності),

представників відповідача Дашдамірова Т.Н., Посадської Л.В., Задоєнко О.Г. (згідно Витягу з ЄДРПОУ),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Роздільнянський елеватор до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Роздільнянський елеватор до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом розгляду якого, з урахуванням уточненого позову, позивач просить суд:

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 28.11.2024 року № 52689/15-32-24-06- 20, від 28.11.2024 року № 52692/15-32-24-06-20, від 24.02.2025 року № 0701, від 24.02.2025 року № 0701.

В обґрунтування адміністративного позову сторона позивача зазначає, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ Роздільнянський елеватор. За результатами перевірки складено акт № 45182/15-32-07-01-14 від 09.10.2024 року. Актом перевірки встановлено порушення ТОВ Роздільнянський елеватор ПКУ, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, завищено від?ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток та з податку на додану вартість, занижено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також встановлено відсутність факту реєстрації податкових накладних. На підставі акту перевірки, відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.11.2024 № 0701, № 0701, № 0701, № 0701, № 0701, № 0701, № 0701, від 28.11.2024 № 52689/15-32-24-06- 20, № 52692/15-32-24-06- 20. В подальшому, контролюючим органом: було скасовано два податкових повідомлення-рішення № 0701 та № 0701 від 27.11.2024, та прийнято нові ППР № 0701 від 24.02.2025, яким визначено суму заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 581 730 грн. та розраховано суму штрафу у розмірі 21 306,00 грн. та № 0701 від 24.02.2025, яким визначено суму заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 561 243 грн. та розраховано суму штрафу у розмірі 25 928,53 грн. ТОВ Роздільнянський елеватор не погоджується з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що їх прийнято з порушеннями норм законодавства. Представник позивача зазначає, що до перевірки було надано первинні документи щодо використання паливно-мастильних матеріалів в господарській діяльності ТОВ «Роздільнянський елеватор». Також, факт придбання підприємством позивача паливно-мастильних матеріалів підтверджується наданими до перевірки документами. Також, представник позивача вказує про порушення відповідачем порядку проведення перевірки.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.04.2025 року.

27.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який ГУ ДПС в Одеській області позов ТОВ «Роздільнянський елеватор» не визнає, не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов не належить до задоволення. Представник відповідача зазначає, що до перевірки не було надано всіх необхідних первинних документів. Представник відповідача зазначає, що ТОВ Роздільнянський елеватор в порушення п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання за рахунок не здійснення нарахування ПДВ по операціям, щодо списання ПММ, використаного не в господарської діяльності платника податку на загальну в сумі ПДВ 702451 грн. Представник відповідача зазначає, що зв`язку з не наданням первинних документів (чеків РРО), які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, перевіркою ТОВ Роздільнянський елеватор не підтверджується списання паливно-мастильних матеріалів за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 року, що свідчить про виникнення додаткового блага у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг на підставі п.п.«е» п.п. 164.2.17 ПКУ за рахунок коштів підприємства у розмірі вартості використаного пального. Перевіркою встановлено, порушення ТОВ Роздільнянський елеватор в частині відсутності реєстрації 5 податкових накладних за нульовою ставкою та заниження податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

02.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, в якій представник позивача вказує, що у відзиві на позов продубльовано положення акту перевірки без наведення контраргументів доводів представника позивача, що вказані у позові.

07.04.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими, акт перевірки є основним носієм доказової бази.

Ухвалою суду від 09.04.2025 року, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.04.2025 року.

01.05.2025 року від представника позивача надійшов уточнений позов, з урахуванням скасування оскаржуваних ППР в адміністративному порядку.

08.05.2025 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник відповідача посилається на висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 28.12.2022 року у справі № 620/754/20.

10.06.2025 року від предстаниика позивача надійшли пояснення у справі, в яких остання наголошує на тому, що посилання відповідача на висновки Верховного Суду у постанові від 28.12.2022 року у справі № 620/754/20 є безпідставними, оскільки не стосуються предмету спору.

28.06.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

16.09.2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими. Свідок ОСОБА_1 підтвердила правомірність та реальність господарських операцій щодо придбання палива з оформленням авансових звітів (за готівку).

Під час судового розгляду справи, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у позові та у відповіді на відзив на адміністративний позов та додаткових пояснень.

Представники відповідача, у тому числі головні державні інспектори відділу перевірок Л.Посадськова та О.Задоєнко заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволенні адміністративного позову, з підстав зазначених у відзиві, запереченнях та додаткових поясненнях.

Під час судового розгляду справи судом допитано у якості свідка головного державного інспектора відділу перевірок М.Шевцову, яка здійснювала перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки , порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій при здійсненні фінансово-господарської діяльності товариства позивача. Свідок підтвердила, що під час перевірки не встановлено порушень щодо придбання ПММ за готівку, що відображено і в Акті перевірки. Однак свідок зазначив, що розрахунок податкового-повідомлення рішення форми Д від 287.11.2024 № 52689/15-32-24, в якому визначено суму заниження ч податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб є вірним.

Суд, вислухав представника позивача та представника відповідача, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 ріку, на підставі наказів Головного управління ДПС в Одеській області від 01.03.2024 № 1940-п, від 21.03.2024 № 2763-п, від 11.09.2024 № 9086-п проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ Роздільнянський елеватор, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.12.2023, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки було складено Акт перевірки від 09.10.2024 № 45182/15-32-07-01-14, згідно з яким, перевіркою встановлено наступні порушення ТОВ Роздільнянський елеватор:

- п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на прибуток у сумі 345 461 грн. та занижено податок на прибуток в сумі 36 052 грн.;

- п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 697 012 грн., в тому числі: грудень 2018 31 569 грн., січень 2019 125 521 грн., березень 2020 21 465 грн., квітень 2020 9 965 грн., вересень 2020 98 076 грн., травень 2021 19 454 грн., лютий 2022 264 276 грн., квітень 2022 121 653 грн., грудень 2022 2 302 грн., вересень 2023 2 731 грн., та завищено сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2023 в сумі 5 441 грн.;

- п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266, п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 1 142 973 грн., у т.ч. за 2020 рік 191 617 грн., за 2021 рік на суму 365 138 грн., за 2022 рік на суму 282 397 грн., за 2023 рік на суму 303 821 грн.;

- п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, в частині відсутності реєстрації податкових накладних;

- п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51 гл.2, п.119.1 ст.119, п.п."б" п.176.2 ст.176, Податкового Кодексу України, в наслідок подачі Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб надавались з недостовірними даними за І та ІІІ квартали 2018 року;

- п.п.14.1.36, п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, абз.«е» п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.4, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 770 897,18 грн.

- п.п.14.1.36, п.п.14.1.47, п.п.14.1.54, п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.п.«е» п.п.164.2.17 п.164.2 п.164.3 ст.164, п.167.1. ст.167, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.4, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1, п.171.2 ст.171, п.п.«а» п.176.2 ст.176, п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4, п.п.1.5 п.16-1 Підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податкові зобов`язання з військового збору на загальну суму 52 683,82грн.

На підставі висновків, що наведені в акті перевірки від 09.10.2024 № 45182/15-32-07-01-14 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 27.11.2024 № 0701 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 766713,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 697012 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 69701 грн.;

від 27.11.2024 № 0701, яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість за грудень 2023 року на суму 5441,00 грн.;

від 27.11.2024 № 0701, яким встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 924559 за липень 2017 року грудень 2021 року та застосовано штрафні санкції у сумі 200600,00 грн.;

від 27.11.2024 № 0701, яким встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023 рік та збільшено суму грошового зобов`язання на 617367,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 561243 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 56124 грн.;

від 27.11.2024 № 0701 яким зменшено розмір від?ємного значення об?єкта оподаткування податком на прибуток за 2023 рік на суму 345461,00 грн.;

від 27.11.2024 № 0701 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 39657,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 36052,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3605,00 грн.;

від 27.11.2024 № 0701 яким встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023 рік та збільшено суму грошового зобов`язання на 639903,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 581730рн., за штрафними (фінансовими) санкціями 58173грн.;

від 28.11.2024 № 52689/15-32-24-06-20 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 844013 грн. 46 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 770981,30грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 73032,16 грн.;

від 28.11.2024 № 52692/15-32-24-06-20 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 57674,36 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 53683,82грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4990,54 грн.

За результатом адміністративного оскарження, на підставі рішення ДПС України від 20.02.2025 року за № 4977/6/99-00-06-01-01-06, ДПС України скасувала податкові повідомлення-рішення № 0701 від 27.11.2024 та № 0701 від 27.11.2025 року в частині застосування штрафних санкцій.

На підставі вказаного рішення, ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 24.02.2025 року № 0701 яким встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023 рік та збільшено суму грошового зобов`язання на 603036,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 581730рн., за штрафними (фінансовими) санкціями 21306,00грн.;

від 24.02.2025 року № 0701, яким встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023 рік та збільшено суму грошового зобов`язання на 587171,53 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 561243 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 25928,53 грн.

Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що належать до скасування, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі ПКУ), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно п. п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п.180.1 ст.180 ПК України, платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПКУ, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що висновки відповідача, зазначені в акті перевірки, які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, щодо завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток та податок на додану вартість; заниження податку на додану вартість та податку на прибуток; відсутності реєстрації податкових накладних та нарахування ПДФО та військового збору ґрунтуються на доводах щодо безпідставного списання за перевіряємий період ТОВ «Роздільнянський елеватор» паливно-мастильних матеріалів, що є додатковим благом у вигляді безоплатно отриманих товарів для особистих потреб керівника ТОВ «Роздільнянський елеватор» за рахунок коштів підприємства у розмірі вартості використаного пального.

Перевіряючи правильність висновків контролюючого органу, суд встановив наступне.

Суд встановив, що 11.01.2017 року ТОВ «Роздільнянський елеватор» (покупець) уклало договір з ТОВ «Катран» (продавець) № Х-24/01/17 купівлі-продажу та зберігання нафтопродуктів, за умовами якого продавець зобов`язується передати паливно-мастильні матеріали у власність покупця, а покупець прийняти товар, який придбаний для комерційного (виробничого) використання та оплатити його на умовах цього договору.

Приписами п. 3.4 Договору передбачено, що за бажанням покупця, продавцеь, на підтвердження свого обов`язку, що випливає з цього договору, відкриває відомість видачі Товару або видає Покупцю «бланки-дозволи», або «Смарт-карти» на всю кількість замовлених товарів.

Вказаним пунктом договору передбачено, що бланки-дозволи та смарт-карти за цим Договором не є спеціальним платіжним засобом (платіжною карткою) у розумінні ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні) і призначені виключно для підтвердження повноважень представників покупця на отримання товару за вказаним договором.

Приписами п. 3.8 Договору визначено, що товар знаходиться на зберіганні у продавця без укладення окремого договору зберігання, вартість зберігання включена до вартості придбаного товару.

31.01.2017 року ТОВ «Роздільнянський елеватор» (покупець) уклало з ТОВ Альянс Еволюшн» (Постачальник) договір поставки № 04/01, згідно з умовами якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що відпуск товару здійснюється за довірчими документами «скетч-картки) на отримання відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою КМУ № 1442 від 20.12.1997 року.

Розділом 4 Договору визначено, що постачальник видає покупцеві скретч-картки після надходження оплати за товар.

Згідно з пп. 5.2.1 Договору, передача покупцю товару за цим договором на АЗС постачальника здійснюється шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки.

15.01.2018 року та 02.02.2021 року ТОВ «Роздільнянський елеватор» (покупець) уклало з ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (Постачальник) договори поставки № 06/01 та № 1914/02, згідно з умовами якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що відпуск товару здійснюється за довірчими документами «скетч-картки) на отримання відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою КМУ № 1442 від 20.12.1997 року.

Розділом 4 Договору визначено, що постачальник видає покупцеві скретч-картки після надходження оплати за товар.

Згідно з пп. 5.2.1 Договору, передача покупцю товару за цим договором на АЗС постачальника здійснюється шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки.

01.07.2015 року ТОВ «Роздільнянський елеватор» (покупець) уклало договір з ТОВ «С КАРД СЕРВІС» (продавець) № СКО-84 поставки товарів з використанням пластикових смарт-карт, за умовами якого продавець зобов`язується передати товари через мережу АЗС, з операторами яких укладені відповідні угоди, з використанням пластикових смарт-карт, а покупець зобов`язується приймати у власність товари та повністю оплачувати їх вартість (ціну), в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що Передача та приймання товарів здійснюється при пред`явленні покупцем (його довіреною особою) пластикової смарт-картки на АЗС.

Згідно з п. 7.1 Договору, пластикова смарт-картка не є платіжним засобом та надається продавцем покупцю для забезпечення йому відпуску товарів на АЗС.

25.10.2021 року ТОВ «Роздільнянський елеватор» (покупець) уклало договір з ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (постачальник) № Х-24/10/21 постачання нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобов`язується передати паливно-мастильні матеріали (іменовані далі по тексту «Товар»), (одиниця вимірювання-«літр») у власність покупця, організувати й забезпечувати заправку паливно-мастильними матеріалами ПММ автотранспорту покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар, який придбаний для комерційного (виробничого) використання, та оплатити його відповідно умов цього Договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що товар відпускається покупцю на умовах самостійного вивозу, після пред`явлення належним чином оформлених довірчих документів на отримання ПММ.

Відповідно до п. 3.4 договору, після надходження грошових коштів та надання представником покупця доручення (довіреності), яка скріплена підписом та печаткою (за умови її наявності) на отримання товару, постачальник, на підтвердження свого обов`язку, що випливає з цього Договору, видає покупцю довірчі документи у вигляді «бланків-дозволів», смарт-карт, паливні карти на всю кількість замовлених та сплачених товарів або відкриває відомість видачі товару.

На підтвердження факту придбання паливно-мастильних матеріалів за вказаними довогорами ТОВ «Роздільнянський елеватор» надало суду видаткові накладні, податкові накладні, платіжні інструкції, акти прийому-передач товару, специфікації.

На підтвердження факту використання придбаного пального в господарській діяльності підприємства, а не в особистих потребах керівника ТОВ «Роздільнянський елеватор» суду надано: облікові картки видачі палива на автомобілі, накладні на переміщення палива, подорожні листи, акти використаних паливно-мастильних матеріалів, акти списання паливно-мастильних матеріалів.

На переконання відповідача, первинним документом щодо використання придбаних талонів (скретч-карток) у господарській діяльності є чеки РРО, які повинні зберігатись на підприємстві як доказ використання придбаного пального у господарській діяльності.

При цьому, суд наголошує, що форма отримання оплаченого попередньо товару (ПММ) за саміт-картками, скретч-картками визначена умовами договорів та відповідає вимогам чинного законодавства.

Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа № 808/954/17), від 6 березня 2020 року (справа №803/13/16) визнав, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Отже, фактичне постачання товарів в межах відповідної угоди повинне розглядатися судами як самостійний предмет дослідження, для чого слід встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 (далі - Правила №1442), розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.

Особливості порядку продажу нафтопродуктів за готівку та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) встановлюються інструкцією, яка затверджується спільним наказом Міненерговугілля, Мінекономрозвитку, Мінінфраструктури.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція) відпуск нафтопродуктів через АЗС може здійснюватися за готівку (пункт 10.3.1), за відомостями (за безготівковими розрахунками на підставі договорів між підприємством і споживачем) (пункт 10.3.2), за талонами (пункт 10.3.3), за платіжними картками (пункт 10.3.4).

Відповідно до пункту 34 Правил №1442 автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться операторами АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

Таким чином, у разі проведення розрахунків за продані нафтопродукти у безготівковій формі, фактичний відпуск покупцю ПММ на АЗС може підтверджуватися не лише згідно з фіскальним чеком РРО, а й іншими первинними документами (талоном, смарт-карткою, платіжним дорученням, накладною тощо).

У спірних правовідносинах відпуск ПММ на АЗС не здійснювався за готівку із видачею фіскального чеку, оскільки ТОВ «Роздільнянський елеватор» здійснювало розрахунки у безготівковій формі (із застосуванням карток та талонів).

Пальне вже було придбане і оплачене позивачем, що підтверджується відповідними банківськими документами і не заперечується відповідачем.

Відсутність фіскальних чеків, які, на думку податкового органу підтверджують факт придбання пального, у даному випадку не свідчить про відсутність господарської операції з його придбання.

Таким чином, суд робить висновок про протиправність, прийнятих ГУ ДПС в Одеській області, податкових повідомлень-рішень № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 28.11.2024 року № 52689/15-32-24-06- 20, від 28.11.2024 року № 52692/15-32-24-06-20.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 24.02.2025 року № 0701 та від 24.02.2025 року № 0701, якими встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2023 роки та збільшено суми грошових зобов`язань за вказаним податком, суд зазначає наступне.

Як вказав відповідач, перевіркою встановлено, що згідно з даними Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно з 2016 року на Товариство зареєстроване право власності на наступне майно: хлібоприймальний пункт загальною площею 7 419,78 кв. м. з реєстраційним номером 239 за адресою Одеська обл., Роздільнянський р., с. Павлівка, вулиця Шкільна, будинок б/н; комплекс загальною площею 12 649,6 кв. м. з реєстраційним номером 239 за адресою Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вулиця Європейська, будинок 83; млинний комплекс загальною площею 1 987,25 кв. м. з реєстраційним номером 239 за адресою Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вулиця Європейська, будинок 83; Згідно з поданими деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки Товариством задекларовано: по Роздільнянській громаді площа 1809,15 кв.м.; по Степанівській громаді площа 379,58 кв.м. За даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС основний вид діяльності Товариства 52.10 «Складське господарство».

З урахуванням ставок, для будівель промисловості, що віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» прийнятих рішеннями Степанівської сільської ради від 01.07.2019 № 732-VII, від 23.06.2020 № 976-VII, від 07.07.2021 № 422-VIIІ, від 13.07.2021 № 943- VIIІ, від 05.07.2023 № 1213- VIIІ та рішенням Роздільнянської міської ради від 25.06.2019 № 2091VII, від 07.07.2020 № 2589-VІІ, від 08.07.2021 № 941-VІІІ, від 23.06.2022 № 2706-VІІІ та від 11.07.2023 № 3185-VIIІ, встановлено порушення ТОВ «РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266, п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 1 142 973 грн., у т.ч. за 2020 рік 191 616,5 грн., за 2021 рік на суму 365 138,4 грн., за 2022 рік на суму 282 397 грн., за 2023 рік на суму 303 821 грн.

Вказане порушення вимог ПКУ позивачем не спростовано, а твердження позивача про те, що нарахування податкових зобов`язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки призводить до зменшення фінансового результату до оподаткування, що не було вчинено відповідачем не є підставою для скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ТОВ «Роздільнянський елеватор».

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 30280,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 163 від 05.03.2025 ороку.

Оскільки суд частково задовольнив позов та відмовив у скасування ППР на суму 1190207,53 грн., що становить 34,5% заявленої ціни позову, то з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 19833,40 грн., що складає 65,5% сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Роздільнянський елеватор до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 27.11.2024 року № 0701, від 28.11.2024 року № 52689/15-32-24-06- 20, від 28.11.2024 року № 52692/15-32-24-06-20.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Роздільнянський елеватор () судовий збір у сумі 19833,40 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Роздільнянський елеватор» (вул. Європейська, 83, м. Роздільна, Одеська обл.., 67400, ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ: ВП 44069166; адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 25 вересня 2025 року.

Суддя Н.В. Бжассо