Справа № 140/10601/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/10601/24 пров. № А/857/980/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Біопрім до Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Смокович В.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.12.2024р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Біопрім» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняті відповідачем Волинською митницею (як відокремленим підрозділом Державної митної служби України) наступні рішення:

рішення № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р. про коригування митної вартості товарів;

картку відмови № UA205140/2024/000756 від 29.03.2024р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р. про коригування митної вартості товарів; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000756; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 4844 грн. 80 коп.

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Волинська митниця, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які, із врахуванням спрацювання системи АСУР, стали визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товарів які ввозяться по митним деклараціям на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме по МД № 24UA2U2 від 28.03.2024 року встановлено:

відповідно до рахунку-фактури № RE24035 від 14.03.2024р. оплата за товар здійснюється протягом 30 днів з дати інвойсу, банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано до митного оформлення;

відповідно гр.23 автотранспортної накладної № 240319 від 19.03.2024р. штамп перевізника зазначений PE KYBUKEVYCH VOLODYMYR, що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. - ТзОВ «Ганекс»;

відповідно п.1.2 договору (контракту) № 358 від 15.11.2022р. про перевезення Заявка на перевезення є невід`ємною частиною даного договору, однак Заявка не подана до митного оформлення;

прайс-лист № б/н від 08.03.2024р. містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

згідно копії митної декларації країни відправлення № 24DE34B7 від 19.03.2024р. вага товару становить 6923 кг (4115+2600+208), що суперечить вазі товару, зазначеному в пакувальному листі № LS24035 від 14.03.2024р. - 23098 кг (брутто);

відповідно до документа, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. транспортно-експедиційні послуги включені лише по маршруту м/п Порубне-Луцьк (Україна), по маршруту Гамбург (Німеччина) м/п Порубне сума експедиторських витрат відсутня, що свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Зазначає, що саме під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено неточності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Підставою для відмови у митному оформленні товарів та прийняття карти відмови №UA205140/2024/00756 стали відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, та неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 Митного кодексу України.

Позивачем не надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Зауважує, що метод 2а не міг бути застосований, оскільки встановлено, що товари по інших МД ввезено на інших комерційних умовах, ніж заявлений до митного оформлення товар. В свою чергу метод 2в та 2г не могли бути застосовані митним органом з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в декларанта та в митного органу. Метод 2г не може бути застосований у зв`язку із тим, що за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, проте, декларант та митний орган такою інформацією не володіли.

З урахуванням наведеного уважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.

Позивач ТзОВ «Біопрім» скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Також ТзОВ «Біопрім» у відзиві на апеляційну скаргу просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн.

У свою чергу, відповідач Волинська митниця подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому вважає, що заявлена представником позивача до відшкодування вартість витрат на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. є завищеною.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, між ТзОВ «Біопрім» та компанією Misma GmbH укладено 13.04.2023р. зовнішньоекономічний контракт № 13-04/23, згідно якого остання виступила продавцем, а позивач - покупцем. За вказаним контрактом продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору товар згідно специфікацій.

Пунктом 2.1. контракту передбачено, що ціна товару вказана у специфікаціях до цього контракту. Згідно із п.3.1. контракту умови оплати встановлені наступні: 100 % - протягом 30 днів з дня інвойсу, якщо інше не передбачено в специфікації.

На виконання п.2.1. контракту між сторонами укладено специфікацію № 42 від 08.03.2024р. щодо продукції: таурин кількістю 14000 кг вартістю 22400 євро; кальпан (вітамін В5) кількістю 1000 кг вартістю 7100 євро; інозитол 98% кількістю 200 кг вартістю 2300 євро; біотин 2 % кормовий кількістю 4000 кг вартістю 14000 євро та вітамін В2 80 (рибофлавін) кількістю 2500 кг вартістю 40500 євро.

Вказаною специфікацією визначено також умови поставки FCA Гамбург (Німеччина) та продавець - Misma GmbH, Гамбург, Німеччина.

На виконання умов наведеного контракту компанією Misma GmbH складено рахунок-фактуру (інвойс) № RE24035 від 14.03.2024р. на продаж товару, передбаченого специфікацію № 42 від 08.03.2024р.

Для здійснення митного оформлення партії товарів 28.03.2024р. позивач подав електронну митну декларацію № 24UA12U2, серед товарів якої значиться: №1 Сполуки з амінною функціональною групою: Taurine /Таурін/, № 2 - Порошкоподібна форма вітаміну В5: Calpan (Vitamin B5)/Кальпан (Вітамін В5), № 3 - Продукти неорганічної хімії: Інозитол : Inositol 98% / Інозитол 98%, № 4 - Порошкоподібна форма вітаміну H (D-біотин) на носії карбонаті кальцію - Biotin 2 % Feed Grade / Біотин 2% кормовий, № 5 - Порошкоподібна форма вітаміну В2: Vitamin B2 80 (Riboflavin) / Вітамін В2 80 (Рибофлавін), разом із документами, передбаченими нормами чинного Митного кодексу /МК/ України, серед яких зокрема: зовнішньоекономічний контракт № 13-04/23 від 13.04.2023р.; специфікація № 42 від 08.03.2024р.; інвойс № RE24035 від 14.03.2024р.; прайс-лист б/н від 08.03.2024р.; міжнародна товаро-транспортна накладна СМR № 240319 від 19.03.2024р.; транзитна декларація Т1 № 24DE56J1 від 19.03.2024р.; експортна митна декларація країни відправлення № 24DE34B7 від 19.03.2024р.; лист-підтвердження замовлення Order Confirmation AB24035 від 08.03.2024р.; довідка про транспортні витрати № 468/24 від 22.03.2024р. та договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 358 від 15.11.2022р.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

* відповідно рахунка-фактури № RE24035 від 14.03.2024р. оплата за товар здійснюється протягом 30 днів з дати інвойсу, банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано до митного оформлення;

* відповідно графи 23 автотранспортної накладної № 240319 від 19.03.2024р. штамп перевізника зазначений PE KYBUKEVYCH VOLODYMYR, що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. ТзОВ «Ганекс»;

* відповідно до п.1.2 договору (контракту) про перевезення № 358 від 15.11.2022р. Заявка на перевезення є невід`ємною частиною даного договору, однак Заявка не подана до митного оформлення;

* прайс-лист № б/н від 08.03.2024р. містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

* згідно копії митної декларації країни відправлення № 24DE34B7 від 19.03.2024р. вага товару становить 6923 кг (4115+2600+208), що суперечить вазі товару, зазначеному в пакувальному листі № LS24035 від 14.03.2024р. - 23098 кг (брутто);

* відповідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. транспортно-експедиційні послуги включені лише по маршруту м/п Порубне-Луцьк (Україна), по маршруту Гамбург (Німеччина) м/п Порубне сума експедиторських витрат відсутня, що свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Згідно ст.ст.53 та 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; банківські платіжні документи (за наявності); транспортні (перевізні) документи, в т.ч. Заявку.

Декларантом на вимогу митниці надано: доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 21 від 14.03.2024р.; договір-заявка № TRANS-21205 від 14.03.2024р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № GAN00000819 від 22.03.2024р.; закупівельний інвойс № EU-S2024062 від 15.03.2024р.; податкові накладні № 421 від 26.02.2024р. та № 142 від 11.10.2023р.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000756 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/000057/2, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, відповідно до наказу Державної митної служби України № 476 від 01.07.2021р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу:

товар 1 на рівні 2,49 дол.США/кг за МД № UA205140/2024/006614 від 29.01.2024р.; МД № UA100100/2024/021003 від 15.01.2024р.;

товар 3 на рівні 26,5 дол.США/кг за МД № UA209230/2024/025159 від 21.03.2024р.;

товар 4 на рівні 4,49 дол.США/кг за МД № UA205140/2024/001768 від 10.01.2024р.

В подальшому товар було випущено у вільний обіг за МД № 23UA11U2 від 30.03.2024р. з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Розглядуваний спір стосується правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товарів та картки відмови, а саме: останній виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена декларантом за першим (основним) методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому, товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.

Лише наявність розбіжностей в документах чи ознак їх підробки, відсутність в документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, є підставою для витребування додаткових документів у декларанта.

Відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Передумовою для прийняття оскаржених рішень слугувала наявність розбіжностей в документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а саме:

* відповідно рахунка-фактури № RE24035 від 14.03.2024р. оплата за товар здійснюється протягом 30 днів з дати інвойсу, банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано до митного оформлення;

* відповідно графи 23 автотранспортної накладної № 240319 від 19.03.2024р. штамп перевізника зазначений PE KYBUKEVYCH VOLODYMYR, що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. ТзОВ «Ганекс»;

* відповідно до п.1.2 договору (контракту) про перевезення № 358 від 15.11.2022р. Заявка на перевезення є невід`ємною частиною даного договору, однак Заявка не подана до митного оформлення;

* прайс-лист № б/н від 08.03.2024р. містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

* згідно копії митної декларації країни відправлення № 24DE34B7 від 19.03.2024р. вага товару становить 6923 кг (4115+2600+208), що суперечить вазі товару, зазначеному в пакувальному листі № LS24035 від 14.03.2024р. - 23098 кг (брутто);

* відповідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. транспортно-експедиційні послуги включені лише по маршруту м/п Порубне-Луцьк (Україна), по маршруту Гамбург (Німеччина) м/п Порубне сума експедиторських витрат відсутня, що свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Водночас, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією наступні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України: пакувальний лист № LS24035 від 14.03.2024р.; рахунок-фактура (інвойс) № RE24035 від 14.03.2024р.; автотранспортна накладна № 240319 від 19.03.2024р.; супровідний документ T1 № 24DE56J1 від 19.03.2024р.; декларація про походження товару № RE24035 від 14.03.2024р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA65U8.001 від 28.03.2024р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA65U8.002 від 28.03.2024р.; сертифікат аналізу № б/н від 20.07.2023р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA65U8.004 від 28.03.2024р.; сертифікат аналізу № б/н від 14.03.2024р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA65U8.005 від 28.03.2024р.; сертифікат аналізу № б/н від 16.02.2024р.; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000737 від 28.03.2024р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 08.03.2024р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 13-04/23 від 13.04.2023р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація № 42 від 08.03.2024р.; договір про надання послуг митного брокера № 5 від 02.01.2024р.; договір (контракт) про перевезення № 358 від 15.11.2022р.; інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму «єдиного вікна» (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) № 11237628; інформаційний лист від 14.03.2024р.; сертифікат аналізу від 14.07.2023р.; копія митної декларації країни відправлення № 24DE34B7 від 19.03.2024р. Наведене підтверджується інформацією, вказаною в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000756.

Отже, подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

При цьому, твердження відповідача, які викладені в оскаржуваному рішенні № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р., є помилковими, з огляду на таке.

Рахунок-фактура (інвойс) № RE24035 оформлений 14.03.2024р., а фактична подача документів для митного оформлення відбулась 28.03.2024р., що підтверджується відомостями МД № 24UA2U2, через що на час подачі таких документів момент оплати товару не настав, оскільки крайня дата для такої оплати 14.04.2024р.

Отже, на момент подання позивачем митної декларації строк оплати не настав, відповідно оплата не була здійснена, тому твердження митного органу про відсутність банківського платіжного документа є безпідставним.

Окрім цього, між ТзОВ «Ганекс» (Експедитор) та ТзОВ «Біопрім» (Клієнт) укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 358 від 15.11.2022р., умовами п.1.1. якого передбачено надання за рахунок Клієнта транспортно-експедиційних послуг з організації, здійснення та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів Клієнта автомобільним, морським, авіа та/або залізничним транспортом на території України та/або за її межами. При цьому Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги, та інші платежі, передбачені даним договором, а також обґрунтовані витрати Експедитора (в тому числі і штрафні санкції, сплачені Експедитором третім особам через неналежне виконання Клієнтом своїх обов`язків).

Пунктом 2.4.4. договору передбачено, що Експедитор має право залучати третіх осіб для виконання зобов`язань за договором.

Отже, в автотранспортній накладній № 240319 від 19.03.2024р. в графі 23 дійсно наявний відтиск печатки перевізника «PE KYBUKEVYCH VOLODYMYR».

Водночас, ТзОВ «Ганекс» вправі залучати третіх осіб для виконання зобов`язань за договором. Звідси, залучивши перевізника ФОП ОСОБА_1 , Експедитор не здійснив будь-яких порушень норм чинного законодавства та договору.

Також ТзОВ «Біопрім» своїм листом № 29/03/2024-1 від 29.03.2024р. повідомляв Волинську митницю про наявність у ТзОВ «Ганекс» права щодо залучення третьої особи для здійснення перевезень.

Також заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару; на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.

Частини 2 і 3 ст.53 МК України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість, а також обов`язку її представлення на вимогу митниці під час здійснення митного контролю.

У свою чергу, частиною 5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, листом № 29/03/2024-1 від 29.03.2024р. позивач надав вказану заявку на розгляд до митного органу.

Під час судового розгляду встановлено, що прайс-лист № б/н від 08.08.2024р. містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Однак, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, такий документ як прайс-лист не значиться у ч.2 ст.53 МК України як такий, що підтверджує митну вартість товарів.

У свою чергу, до митного оформлення разом з МД № 24UA2U2 позивач надав прайс-лист від 08.03.2024р. Останній оформлений на фірмовому бланку, в якому міститься інформація про вартість за одиницю (за один кілограм) товару. Прайс-лист оформлений для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата та містить широкий асортимент товару, тобто, більший, ніж позивач придбавав у продавця, такий документ скріплений печаткою та підписом посадової особи компанії, тому не повинен викликати будь-яких сумнівів у його належності.

Відображена у прайс-листі вартість товарів, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена в інвойсах щодо кожної поставки. В той же час, митним органом не наведено обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого продавцем, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення інвойсах.

Більше того, нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, тому такі документи можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2020р. у справі № 420/2850/19.

Окрім цього, у пакувальному листі № LS24035 від 14.03.2024р. загальна маса товару становить 23098 кг (брутто), однак товар переміщувався через митний кордон на підставі оформлених митними органами Німеччини двох митних декларацій: транзитної Т1 № 24DE56J1 від 19.03.2024р. та експортної митної декларація № 24DE34B7 від 19.03.2024р., в графах 35 яких сумарно зазначено вага брутто: 16175+6923=23098 кг.

Зазначені митні декларації позивачем подавалися Волинській митниці разом з митною декларацією № 24UA12U2 для оформлення товару в режимі імпорту, однак відповідачем не враховано наявність транзитної декларації Т1 № 24DE56J1 від 19.03.2024р. та зроблено висновок лише на підставі даних, зазначених у експортній митній декларації № 24DE34B7 від 19.03.2024р., що стало причиною помилкового висновку щодо невідповідності ваги товару в пакувальному листі та копії митної декларації країни відправлення.

Щодо твердження відповідача про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлених до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості, оскільки вартість перевезення товару (транспортно-експедиційні послуги) включені лише по маршруту м/п Порубне-Луцьк (Україна), по маршруту Гамбург (Німеччина) м/п Порубне сума експедиторських витрат відсутня, слід наголосити на такому.

Транспортні витрати підтверджуються матеріалами справи, а саме довідкою про транспортні витрати № 468/24 від 22.03.2024р., оскільки у вказаній довідці до транспортно-експедиційні послуг включено як маршрут м/п Порубне-Луцьк (Україна) у розмірі 20000 грн. 90 коп., так і Гамбург (Німеччина) м/п Порубне - у розмірі 179500 грн.

Також в оскаржуваному рішенні митний орган прийшов до висновку, що згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару № 468/24 від 22.03.2024р. транспортні витрати зазначені по маршруту Гамбург (Німеччина), що суперечить маршруту, вказаному в договорі-заявці № TRANS-21205 від 14.03.2024р. - Bucuresti, RO - Луцьк, Україна.

Пунктом 1.4. договору-заявки № TRANS-21205 від 14.03.2024р. передбачено маршрут, а саме Bucuresti, RO - Луцьк, Україна, в довідці ж про транспортні витрати № 468/24 від 22.03.2024р. визначений маршрут Гамбург (Німеччина) м/п Порубне Луцьк (Україна).

Як встановлено судом, у вказаному договорі-заявці від 14.03.2024р. (п.1.2) вказано найменування підприємства відправника і адреса завантаження: Rapid Int. Spedition GmbH&Co KG, Billwerder Ring 19, 21035 Hamburg.

У свою чергу, маршрут Bucuresti, RO - Луцьк, Україна це маршрут транспортного засобу, який фактично знаходився у Бухаресті, і звідти прибув до м.Гамбургу за товаром. Оскільки до митної вартості включаються витрати на транспортування оцінюваних товарів, то вони розраховані з місця завантаження цих товарів, тобто, з м.Гамбургу.

Наведене узгоджується з відомостями, вказаними у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 240319, де в п.4 «Місце та дата завантаження товару» зазначається місце м.Гамбург.

В рішенні про коригування митної вартості товарі № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р. Волинська митниця вказує на те, що відповідно до рахунку № GA00000819 від 22.03.2024р. транспортно-експедиційні послуги та експедиційна винагорода визначена на загальну суму 2000 грн. (600+1400) лише на митній території України, що свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості.

Відповідно до п.п.5, 6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Щодо інформації рахунка № GA00000819 від 22.03.2024р., то такий винесений на підставі договору про транспортно-експедиційне обслуговування № 358 від 15.11.2022р.

Частина 1 ст.627 Цивільного кодексу /ЦК/ України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, вартість транспортних послуг, які передбачені довідкою про транспортні витрати № 468/24 від 22.03.2024р., підтверджується договором про транспортно-експедиційне обслуговування № 358 від 15.11.2022р., додатком до вказаного договору, заявкою № 21 від 14.03.2024р., договором-заявкою № TRANS-21205 від 14.03.2024р., рахунком № GA00000819 від 22.03.2024р.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі № 804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.10.2024р. у справі №520/6058/24.

Враховуючи наведе, колегія суддів приходить до переконання, що така вартість є домовленою та узгодженою сторонами, а тому є відсутніми підстави уважати, що така до кордону України була занижена.

До того ж, до митного оформлення було подано МД № 24UA12U2 щодо п`яти різних товарів, рішення ж про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р. винесено стосовно трьох товарів, а саме: Сполуки з амінною функціональною групою: Taurine /Таурін; Продукти неорганічної хімії: Інозитол: Inositol 98% / Інозитол 98% та Порошкоподібна форма вітаміну H (D-біотин) на носії карбонаті кальцію - Biotin 2% Feed Grade / Біотин 2% кормовий.

У вказаній митній декларацій включено транспортні витрати у розмірі 179500 грн., які розраховані на всі п`ять видів товару, однак відповідачем не здійснено розподіл та не аргументовано у зв`язку із чим по двом видам товару, а саме: Порошкоподібна форма вітаміну В5:Calpan (Vitamin B5) / Кальпан (Вітамін В5) та Порошкоподібна форма вітаміну В2: Vitamin B2 80 (Riboflavin) / Вітамін В2 80 (Рибофлавін), підтверджено митну вартість, в яку також включено транспортні витрати, а стосовно інших трьох видів винесено оскаржуване рішення.

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій (МД № UA205140/2024/006614 від 29.01.2024р., МД № UA100100/2024/021003 від 15.01.2024р., МД № UA209230/2024/025159 від 21.03.2024р., МД № UA205140/2024/001768 від 10.01.2024р.), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/000057/2 від 29.03.2024р. та картка відмови № UA205140/2024/000756 від 29.03.2024р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірних рішень, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

На підтвердження надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції позивачем представлено: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1560876; акт наданих послуг б/н від 30.01.2025р., згідно якого адвокатом Бондаренко Г.П. позивачу надано наступні послуги: підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу: кількість затраченого часу 1 год.; сума 6500 грн.

На підставі рахунку-фактури № 29/01/2025 від 29.01.2025р. ТзОВ «Біопрім» сплатило адвокату Бондаренко Г.П. кошти в сумі 6500 грн., що підтверджується платіжною інструкцією про сплату послуг № 637037596.1 від 30.01.2025р.

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді такої послуги (роботи) як підготовка відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідач Волинська митниця у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив про неспівмірність заявленої представником позивача суми, оскільки така є явно завищеною.

Враховуючи складність справи, залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 2000 грн.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про підставність заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську митницю.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. в адміністративній справі № 140/10601/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопрім» (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, буд.13, секція 1, офіс 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (44350, Волинська обл., Любомльський район, с.Римачі(з), вул.Призалізнична, буд.13; ) понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар
Дата складання повного судового рішення: 25.09.2025р.