Справа № 191/2869/25
Суддя: Твердохліб А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2869/25
Провадження № 2-адр/191/1/25
19 вересня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого: судді Твердохліб А.В.,
за участю секретаря: Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Ілюхіної Світлани Вікторівни, Колєсової О.О., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
18.09.2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області зареєстровано заяву представника позивача Ілюхіної С.В., Колєсової О.О., в порядку ст. 139 КАС України, про ухвалення додаткового рішення у справі №191/2869/25 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених судових витрат у розмірі 8000 грн. 00 коп., зумовлених наданням позивачу адвокатом Колєсовою О.О. правової допомоги, на підставі договору №16/2025 від 03 червня 2025 року, додатку №1 до вказаного договору.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 р. адміністративний позов задоволено. Судом не вирішувалось питання про судові витрати, понесених позивачем за надану професійну правничу допомогу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Суд, перевіривши заяву, докази по справі, зазначає наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

На момент подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення, строк виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року, не закінчився.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009усправі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не надано до суду заперечень, клопотання та пояснень, щодо заяви, яка розглядається судом.

Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем суду надано копію договору №16/2025 про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом від 03 червня 2025 року, додатку №1 до вказаного договору.

Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, але їх розмір не є співмірним зі складністю справи, в якій розгляд відбувався без проведення судових засідань, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката позивача щодо понесених витрат на правничу допомогу, тому з відповідача слід стягнути 4000 грн. 00 коп. вказаних витрат.

Керуючись ст. ст. 132-139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти додаткове рішення, яким заяву представника позивача Ілюхіної Світлани Вікторівни, Колєсової О.О., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань зі ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири) грн.

В задоволенні іншої частини заяви, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. В. Твердохліб