Справа № 320/27851/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові актуалізувати дані ОСОБА_1 за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» 24846-62.3 від 19.03.2015;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб актуалізувати дані щодо ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 248463-62.3 від 19.03.2015.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові актуалізувати дані ОСОБА_1 за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 24846-62.3 від 19.03.2015. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб актуалізувати дані щодо ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» №24846з-62.3 від 19.03.2015.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що, Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», відповідно до статті 38 Закону №4452-VI було проведено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. За результатами проведення вказаної перевірки було виявлено правочини, що підпадають під ознаки нікчемності у відповідності до вимог ст. ст. 36, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Апелянт стверджує, що правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 190 000,00 грн. з поточного рахунку ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» відкритого у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» у розмірі 190 000 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритого в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», є нікчемним. Крім того, апелянт посилається на справу №826/15421/15 та вказує на повторність звернення позивача до суду аналогічним позовом.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Голови правління ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» з проханням видати йому поворотну фінансову допомогу у розмірі 250 000,00 грн для придбання матеріалів для ремонту житлового будинку.

16 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» укладено Договір № ПФД-5 про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 190 210,00 грн строком до 31 грудня 2016 року.

На виконання пункту 1.1 Договору, позичальник перерахував вказану суму коштів, що підтверджується платіжним дорученням №0714 від 19 березня 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», яким вирішено розпочати з 20 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а також призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 червня 2015 року № 116 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19 липня 2015 року (включно).

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 липня 2015 року № 138 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану регулювання, з 17 липня 2015 року, а також призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 24 липня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Банк «Київська Русь», для отримання коштів вкладники ПАТ «Банк «Київська Русь» з 24 липня 2015 року до 03 вересня 2015 року включно можуть звертатися до установ банків-агентів Фонду (для позивача це ПАТ АБ «Південний»).

З метою отримання коштів, які знаходяться на вкладному рахунку, ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Волкова О.Ю. із відповідними заявами від 19.06.2015 та від 13.08.2015 про видачу грошових коштів.

У відповідь на подані заяви, ОСОБА_1 від Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» отримав повідомлення про нікчемність правочину № 9668/16 від 27 жовтня 2015 року.

На офіційній Інтернет сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, https://www.fg.gov.ua/articles/50436-zalo-ito-nakopichuvalniy-rahunok-pat-bank-kivska-rus.html, повідомлено, що процедура ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснюється безпосередньо Фондом з урахуванням вимог Закону України № 590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, на офіційній Інтернет сторінці Фонду, https:// www.fg.gov,ua/articles/50433- vkladniki-bankiv-likvidaciya-yakih-trivave-bilshe-5-rokiv-mavut-aktualizuvati-svo-dani-u-fondi- garantuvannya-vkladiv.html зазначено, що у зв`язку із набранням чинності змін до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), Фонд проводить актуалізацію даних вкладників банків, ліквідація яких триває більше 5 років. Актуалізувати свої дані у Фонді необхідно тим вкладникам, які ще не отримали гарантовану суму відшкодування за вкладами, у тому числі, і у ПАТ «Банк «Київська Русь». Для цього вкладникам (представникам вкладника або спадкоємцям) необхідно звернутись до Фонду та надати відповідні документи.

07 березня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Федченко В.В. звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників ОСОБА_1 .

Також, представник ОСОБА_2 адвокат Федченко В.В. звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із адвокатським запитом щодо надання наступної інформації: чи розглянуто заяву про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників від 07.03.2023, яку подано представником ОСОБА_1 ; чи актуалізовано дані та чи включена ОСОБА_1 (ІНН - НОМЕР_2 ) до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; надати рішення про включення та/або не включення ОСОБА_1 (ІНН - НОМЕР_2 ) до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; надати банківську виписку по рахунках: № НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 в ПАТ «Банк «Київська Русь», що відкриті на ім`я ОСОБА_1 за період з 01 березня 2015 року по 24 березня 2015 року.

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 березня 2023 року №57-036-3496/23 повідомлено представника ОСОБА_1 про відмову у включенні позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» з тих підстав, що 20 червня 2017 року Окружний адміністративний суд м. Києва по справі № 826/15421/15 прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому, у Фонду відсутні підстави для включення позивача до відповідного переліку.

Крім того, листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2023 року №60-3843/23 надано відповідь на адвокатський запит, в якій також повідомлено про відсутність підстав для включення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь» та проведення актуалізації даних.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невключення інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон № 4452-VI, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського рахунку, банківського вкладу (депозиту) (крім коштів, залучених від видачі ощадного сертифіката банку), включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Кошти, залучені банком від видачі (випуску) ощадного сертифіката банку або депозитного сертифіката банку, не є вкладом.

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду; 12) за вкладом, задоволення вимог за яким зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Згідно частини 6 статті 26 Закону №4452-VI, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Положеннями статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом неплатоспроможного банку з ринку, або на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10,00 грн.), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200 000,00 грн.

Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу (рахунку) за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10,00 грн; 4) включення Уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Як вбачається з матеріалів справи, зарахування коштів на рахунки позивача відбулося 19.03.2015, тобто до початку віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (20.03.2015).

Разом з тим, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 31 березня 2023 року №57-036-3496/23 відмовив позивачу актуалізувати дані за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» 24846-62.3 від 19.03.2015 та включити інформацію щодо нього до переліку вкладників ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Підставою відмови відповідач зазначив, що 20 червня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/15421/15 відмовлено в задоволені позовної заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» Волкова О.Ю., третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Також, апелянт, посилаючись на справу №826/15421/15, вказує на повторність звернення позивача до суду аналогічним позовом та про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

20 червня 2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №826/15421/15 прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Окружний адміністративний суд міста Києва вказав, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», зобов`язано Національний банк України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року у справі №826/22323/15 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року змінено, рішення в частині зобов`язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, у судовому порядку визнано протиправними та скасовано постанови Правління Національного банку України, згідно з якими розпочато процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та ліквідацію останнього, відтак, позивач, як вкладник вказаного банку, наразі не набув права на отримання за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладами, оскільки першопричина для цього (наведені постанови Правління Національного банку України) перестала існувати у силу судових рішень у справі № 826/22323/15.

Отже, враховуючи факт непородження постановами Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» жодних правових наслідків, у силу наведених судових рішень, які набрали законної сили, відсутні законодавчо мотивовані підстави для застосування по відношенню до позивача процедури гарантування коштів за вкладами, яка визначена положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на викладене, відмовляючи у задоволенні позову, Окружний адміністративний суд м. Києва у справі №826/15421/15 не вирішив справу по суті заявлених позивачем вимог.

Крім того, у даному випадку, підставою звернення до суду є те, що позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників від 07 березня 2023 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд справи №826/15421/15, у даному випадку, не впливає на право позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки у межах розгляду вказаної справи суд не вирішив справи по суті заявлених позивачем вимог, в той час як обставини, на які посилався у своєму рішення суд по справі №826/15421/15 зазнали змін у зв`язку з завершенням розгляду справи № 826/22323/15.

Як наслідок, необґрунтованими є доводи апелянта про повторність звернення ОСОБА_1 до суду аналогічним позовом, а також, доводи про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом.

З приводу посилання апелянта на нікчемність правочину щодо перерахування грошових коштів в сумі 190 000,00 грн. з поточного рахунку ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» відкритого у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» у розмірі 190 000 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритого в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 813/5250/15, підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому, вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно частини 2 статті 37 Закону №4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй всіх або частини повноважень Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

За приписами частини 2 статті 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації Фонд здійснює перевірку правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року, а правочинів, вчинених (укладених) банком з пов`язаними особами та/або в інтересах пов`язаних осіб, та/або на їх користь, - протягом трьох років до дня запровадження тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або процедури ліквідації банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, узяв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним узяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк уклав угоди щодо відчуження чи передачі у користування або придбання чи отримання у користування майна, оплати результатів робіт та/або надання послуг на умовах, які не є поточними ринковими умовами, або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов угоди; 4) банк здійснив оплату кредитору або виконав вимоги кредитора, строк яких на дату виконання правочину не настав, що спричиняє або може спричинити надання переваг одному кредитору перед іншими в частині задоволення вимог, або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк узяв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо), умови якого передбачають платіж чи передачу майна банку як забезпечення виконання грошових вимог до банку та/або зобов`язань третіх осіб, у порядку, іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна банку з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), кошти для оплати яких надійшли з рахунків, відкритих у цьому самому банку, у тому числі за правочинами про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення; 8) банк уклав правочин з пов`язаною з банком особою або в інтересах пов`язаної з банком особи, або на користь пов`язаної з банком особи з порушенням вимог законодавства, у тому числі недійсність якого встановлена частиною шостою статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 9) банк уклав (переоформив) правочини, що призвели до збільшення витрат, понесених Фондом у зв`язку із здійсненням тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації банку, з порушенням норм законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Також, загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини 1 якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що Фонд наділений правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб`єкта владних повноваження не, є обґрунтованим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем того, що здійснення операції від 19 березня 2015 року щодо перерахування коштів на рахунок позивача, відкритий відповідно до вказаного Договору банківського вкладу на вимогу у національній валюті, передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Також, Фондом не надано доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано і обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача або посадових осіб ПАТ «Банк «Київська Русь» з приводу здійснення операції від 19 березня 2015 року щодо перерахування коштів на рахунок позивача, відкритий згідно вказаного Договору банківського вкладу на вимогу у національній валюті.

Фондом не надано доказів того, що кошти на рахунок позивача фактично не вносились, або були внесені з порушенням існуючого законодавства, тощо.

Беручи до уваги викладене в сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому, його протиправно не було включено до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Як наслідок, судом першої інстанції обґрунтовано зобов`язано відповідача актуалізувати дані щодо ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» №24846з-62.3 від 19.03.2015.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.