Справа № 380/5273/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5273/24 пров. № А/857/2732/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Кисильова О.Й., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.12.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Лео Трейдінг» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняті відповідачем Львівською митницею наступні рішення:

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/000304/2 від 08.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000871;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/000305/2 від 09.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000872;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400278/2 від 16.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000895;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400284/2 від 22.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000914;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400285/2 від 23.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000922;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400299/2 від 30.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000950.

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано прийняті відповідачем Львівською митницею наступні рішення:

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/000304/2 від 08.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000871;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/000305/2 від 09.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000872;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400278/2 від 16.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000895;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400284/2 від 22.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000914;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400285/2 від 23.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000922;

рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/400299/2 від 30.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000950;

а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТзОВ «Лео Трейдінг» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 19345 грн 24 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Львівська митниця, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час здійснення митного оформлення за митними деклараціями № 23UA00U0, № 23UA01U0, № 23UA66U5, № 23UA12U0, № 23UA85U7 та № 23UA85U7 була опрацьована інформація, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено наступне:

п.1 контракту № 5 від 01.04.2022р. визначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесені до гр.20 МД); натомість, у інвойсі вказано умови поставки «DAP Пустомити», у CMR також зазначене місце призначення - Пустомити;

за власним бажанням декларант надав посередницьку фактуру; згаданий документ датований 07.11.2023р., таку ж дату має інвойс № L130 від 07.11.2023р., За таких умов купівля товару в посередника, відвантаження виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних;

вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару;

надано платіжну інструкцію, яка не ідентифікується із даною поставкою.

Отже, наведені обставини в розрізі приписів ч.6 ст.54 МК України є підставою для відмови в митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.

Зважаючи на викладене, спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, що стверджується усталеною судовою практикою по аналогічних справах.

Також звертає увагу, що судом розглянуто справу за поданими декларантом документами, що складені на іноземній мові, без перекладу останніх на державну мову.

Окрім цього, апелянт вважає, що визначена судом до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. є неспівмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих послуг. Підготовка розглядуваної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значних затрат часу та коштів.

Позивач ТзОВ «Лео Трейдінг» скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Ухвалою апеляційного суду від 10.09.2025р. з ініціативи апеляційного суду витребувано від позивача додаткові докази по справі (зокрема, переклади документів на іноземній мові, що подавалися до митного органу в цілях митного оформлення товарів згідно митних декларацій № 23UA00U0 від 08.11.2023р., № 23UA01U0 від 08.11.2023р., № 23UA66U5 від 16.11.2023р., № 23UA12U0 від 22.11.2023р., № 23UA85U7 від 23.11.2023р., № 23UA44U1 від 30.11.2023р.).

Витребувані докази надано позивачем і долучено на матеріалів справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 01.04.2022р. компанія PAPERPRODUCT trgovina in logistika, d.o.o (Продавець) та ТзОВ «Лео Трейдінг» (Покупець) уклали Контракт № 5, за умовами якого Продавець на умовах «DAP Львів» зобов`язується постачати, а Покупець - приймати та оплачувати продукцію, споживчі товари, що надалі іменується «Товар», відповідно до встановлених рахунків, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до п.3.1 Розділу 4 Контракту № 5 валюта та ціни на Товар зазначаються у рахунках, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Оплата провадиться на умовах 100 % передоплати або оплата 100 % вартості протягом 14 банківських днів з моменту відвантаження на підставі інвойсу на партію «Товара». Умови оплати зазначаються в інвойсі на партію «Товара».

На виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту № 5 від 01.04.2022р. Покупець придбав наступний товар:

відповідно до рахунку-фактури № L129 від 07.11.2023р. на суму 20483,52 євро;

відповідно до рахунку-фактури № L130 від 07.11.2023р. на суму 22191,24 євро;

відповідно до рахунку-фактури № L133 від 15.11.2023р. на суму 19473,48 євро;

відповідно до рахунку-фактури № L137 від 20.11.2023р. на суму 21911,94 євро;

відповідно до рахунку-фактури № L138 від 22.11.2023р. на суму 22259,64 євро;

відповідно до рахунку-фактури № L139 від 27.11.2023р. на суму 20719,50 євро.

З метою митного оформлення вказаного товару ТзОВ «Лео Трейдінг» подало до Львівської митниці електронні митні декларації № 23UA00U0, № 23UA01U9, № 23UA66U5, № 23UA12U0, № 23UA85U7, № 23UA44U1 відповідно до яких до митного оформлення заявлений імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 цих митних декларацій.

Одночасно, до митного контролю разом з митною декларацією №23UA00U0 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L129 від 07.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0115259 від 07.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI236736 від 07.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073482 від 07.11.2023р.; CMR № 446651 від 07.11.2023р.; платіжну інструкцію № 147JBKLNA від 30.10.2023р.; банківську виписку від 01.11.2023р. за період з 23.10.2023р. по 01.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

Разом з митною декларацією № 23UA01U9 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L130 від 07.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0115465 від 07.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI236754 від 07.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073483 від 07.11.2023р.; CMR від 07.11.2023; платіжну інструкцію № 147JBKLNA від 30.10.2023р.; банківську виписку від 01.11.2023р. за період з 23.10.2023р. по 01.11.2023р.; копію прайс-листа від 07.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

Разом з митною декларацією № 23UA66U5 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L133 від 15.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0118972 від 15.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI237008 від 15.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073502 від 15.11.2023р.; CMR № 824495 від 15.11.2023р.; платіжну інструкцію № 155JBKLNВ від 13.11.2023р.; банківську виписку від 13.11.2023р. за період з 01.11.2023р. по 13.11.2023р.; копію прайс-листа від 07.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

Разом з митною декларацією № 23UA12U0 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L137 від 20.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0120882 від 20.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI237094 від 20.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073512 від 20.11.2023р.; CMR № 824250 від 20.11.2023р.; платіжну інструкцію № 157JBKLNВ від 20.11.2023р.; банківську виписку від 20.11.2023р. за період з 13.11.2023р. по 20.11.2023р.; копію прайс-листа від 07.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

Разом з митною декларацією № 23UA85U7 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L138 від 22.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0121879 від 22.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI237171 від 22.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073520 від 22.11.2023р.; CMR № 824274 від 22.11.2023р.; платіжну інструкцію № 157JBKLNВ від 20.11.2023р.; банківську виписку від 20.11.2023р. за період з 13.11.2023р. по 20.11.2023р.; копію прайс-листа від 07.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

Разом з митною декларацією № 23UA44U1 в якості підстави для застосування основного методу декларант надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: зовнішньоекономічний договір № 5 від 01.04.2022р.; копію посередницького контракту № 2816 від 01.01.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) № L139 від 27.11.2023р.; копію митної декларації країни відправлення № 23ROCJ1800E0124631 від 27.11.2023р.; копію зовнішнього (посередницького) інвойсу № MGI237272 від 27.11.2023р.; копію сертифікату з перевезення (проходження) товару № Х0073533 від 27.11.2023р.; CMR б/н від 27.11.2023р.; платіжну інструкцію № 160JBKLNВ від 28.11.2023р.; банківську виписку від 28.11.2023р. за період з 01.11.2023р. по 28.11.2023р.; копію прайс-листа від 07.11.2023р.; копію листа про підтвердження ціни № 07/11 від 07.11.2023р.; копію листа про умови оплати № 23/06/15 від 15.06.2023р.

За наслідками опрацювання наданих позивачем документів Львівська митниця надіслала наступне повідомлення: «Відповідно до ч. 2 статті 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару №: 1 - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат. - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі неподання документів зазначених у ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, Вам необхідно протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до статті 254 Митного кодексу України Вам необхідно надати переклад документів поданих до митного оформлення».

У свою чергу, декларант на вимогу митного органу надав експортну декларацію, платіжні інструкції за товар (по оплаті за попередню поставку), прайс-лист, лист пояснення, бухгалтерську документацію.

Проте, Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів:

1) № UА209000/2023/000304/2 від 08.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п.1 Контракту від 01.04.2022 № 5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД) натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L129 від 07.11.2023, тобто купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару; - надано платіжну інструкцію, яка не ідентифікується із даною поставкою; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом»;

2) № UА209000/2023/000305/2 від 09.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п. 1 Контракту від 01.04.2022 №5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L130 від 07.11.2023, тобто купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару; - надано платіжну інструкцію, яка не ідентифікується із даною поставкою; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом»;

3) № UА209000/2023/400278/2 від 16.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п. 1 Контракту від 01.04.2022 № 5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L133 від 15.11.2023, тобто, купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом»;

4) № UА209000/2023/400284/2 від 22.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п. 1 Контракту від 01.04.2022 № 5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L137 від 20.11.2023, тобто купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом»;

5) № UА209000/2023/400285/2 від 23.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п.1 Контракту від 01.04.2022 № 5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L138 від 22.11.2023, тобто, купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових, які формують вартість товару; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом»;

6) № UА209000/2023/400299/2 від 30.11.2023р., у графі 33 якого вказано: «Під час здійснення контролю виявлено наступне: У п.1 Контракту від 01.04.2022 № 5 зазначено, що товар постачається на умовах «DAP Львів» (відповідні відомості внесено до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказані умови поставки DAP Пустомити, у ЦМР також зазначене місце призначення в Україні - Пустомити; - за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L139 від 27.11.2023, тобто, купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних; - вартість у посередницькій фактурі зазначено на умовах EXW без вказання конкретного місця, що унеможливлює перевірку всіх складових , які формують вартість товару; - отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом».

Львівська митниця відмовила позивачу в митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформила Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000871, № UA209140/2023/000872, № UA209140/2023/000895, № UA209140/2023/000914, № UA209140/2023/000922, № UA209140/2023/000950.

Розглядуваний спір стосується правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товарів та картки відмов, а саме: останній виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена декларантом за першим (основним) методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому, товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.

Лише наявність розбіжностей в документах чи ознак їх підробки, відсутність в документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, є підставою для витребування додаткових документів у декларанта.

Відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Окрім цього, суд дійшов висновку, що враховуючи складність справи, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, до стягнення на користь позивача належить 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

З приводу зауважень митного органу про те, що в п.1 Контракту № 5 від 01.04.2022р. зазначено умови поставки товару «DAP Львів» (відповідні відомості внесені до гр.20 МД), натомість у інвойсі вказано умови поставки «DAP Пустомити», аналогічні відомості зазначено у CMR, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 1 Контракту № 5 від 01.04.2022р. передбачено, що Продавець на умовах «DAP Львів» зобов`язується постачати, а Покупець - приймати та оплачувати продукцію, споживчі товари, що надалі йменуються «Товар», відповідно до виставлених рахунків, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно із п.6.1. Контакту умови поставки Товару та відправник вантажу визначається в рахунку на поставку кожної партії.

Відповідно до поданих до митного оформлення інвойсів № L129 від 07.11.2023р., № L130 від 07.11.2023р., № L133 від 15.11.2023р., № L137 від 20.11.2023р., № L138 від 22.11.2023р., № L139 від 27.11.2023р. умови поставки визначено DAP Pustomyty.

Згідно умов поставки DAP Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (інвойсової або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.

Отже, поставка товару на умовах DAP зобов`язує продавця нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

З урахуванням вказаного, поставка товару на умовах DAP передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення).

Відтак, оскільки позивач додаткових витрат на транспортування товару не поніс, зазначена митним органом розбіжність в інвойсах та у п.1 Контракту № 5 від 01.04.2022р. не впливає на визначення митної вартості товару.

Щодо твердження митного органу про те, що «за власним бажанням декларантом надано посередницьку фактуру. Необхідно зазначити, що згаданий документ датований 07.11.2023 таку ж дату має інвойс № L139 від 27.11.2023, тобто купівля товару у посередника, відвантаження, виставлення рахунку імпортеру відбувалось протягом одного робочого дня, що ставить під сумнів коректність даних», то до митного оформлення позивач надав посередницький договір укладений між MG Tec Indusury S.R.L. (виробник) та PAPERPRODUCT Trgovina in ligistika d.o.o, згідно якого останній має ексклюзивні права на реалізацію в Україну паперової продукції виробника.

При продажі товару PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.o. виробник MG Тес Indusury S.R.L. (виробник) (Румунія) здійснив поставку товару на умовах EXW, у свою чергу PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.o. здійснив поставку товару ТзОВ «Лео Трейдінг» на умовах DAP. В обох цих випадках зобов`язання щодо поставки товару лягли на PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.0.

У зв`язку з чим, PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o. здійснив замовлення на перевезення товару за маршрутом Strada Vaii Румунія - Пустомити Україна. Вантажовідправником вказаного товару згідно CMR є MG Tec Indusury S.R.L. (виробник) (Румунія), а вантажоодержувачем ТзОВ «Лео Трейдінг» (Україна).

Отже, 07.11.2023р., 15.11.2023р., 20.11.2023р., 22.11.2023р., та 27.11.2023р. MG Tec Indusury S.R.L. (виробник) (Румунія) виставив рахунки посереднику PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.о та на своєму складі завантажив товар в транспортний засіб перевізника, який згідно маршруту повинен був доставити товар вантажоотримувачу ТзОВ «Лео Трейдінг» до місцепризначення: Пустомити, Україна.

Разом з цим, PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.o. (Продавець) для подальшого продажу товару ТзОВ «Лео Трейдінг» оформив інвойси № L129 від 07.11.2023р., № L130 від 07.11.2023р., № L133 від 15.11.2023р., № L137 від 20.11.2023р., № L138 від 22.11.2023р., № L139 від 27.11.2023р. Оскільки PAPERPRODUCT Trgovina in logistika d.o.o. (Продавець-посередник) не здійснював поставку даного товару на свій склад в Словенії, а відразу оформив поставку партії товару з складу MG Tec Indusury S.R.L. (виробник) (Румунія) на склад ТзОВ «Лео Трейдінг» (покупець) (Україна), то посередницька фактура на товар та інвойси № L129 від 07.11.2023р., № L130 від 07.11.2023р., № L133 від 15.11.2023р., № L137 від 20.11.2023р., № L138 від 22.11.2023р., № L139 від 27.11.2023р. були складенні 07.11.2023р., 15.11.2023р., 20.11.2023р., 22.11.2023р. та 27.11.2023р. відповідно - датою фактичного здійснення господарських операцій.

З урахуванням наведених обставин, суд не бере до уваги посилання митного органу на неможливість перевірки всіх складових, які формують вартість товару.

Таким чином, суд, проаналізувавши зміст наданих декларантом документів, дійшов висновку, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари.

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Щодо доводів в частині перекладу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Водночас, апелянт не визначив, які конкретно відомості мав намір встановити шляхом отримання перекладу документа, а також чому такі відомості лишилися невстановленими після дослідження документів, поданих позивачем для митного оформлення. Крім того, з деяких документів чітко визначається як ціна товару так і його маса.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000304/2 від 08.11.2023р.; № UA209000/2023/000305/2 від 09.11.2023р.; № UA209000/2023/400278/2 від 16.11.2023р.; № UA209000/2023/400284/2 від 22.11.2023р.; № UA209000/2023/400285/2 від 23.11.2023р.; № UA209000/2023/400299/2 від 30.11.2023р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2023/000871; № UA209140/2023/000872; № UA209140/2023/000895; № UA209140/2023/000914; № UA209140/2023/000922; № UA209140/2023/000950 не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірних рішень, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 20.06.2023р., укладений між ТзОВ «Лео Трейдінг» та Адвокатським бюро /АБ/ «Анни Крамар»; ордер серії ВС № 1219460; Акт виконаних робіт від 30.04.2024р.; додаткову угоду № 7 від 02.04.2024р., відповідно до яких позивачу надані наступні послуги: аналіз документів клієнта, вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, вибір правової позиції та надання консультації клієнту- 2500 грн.; складання адміністративного позову з додатками - 7500 грн.; складання відповіді на відзив - 3000 грн.; загальна вартість послуг складає 15000 грн.

Втім, суд зауважує, що сума наданих позивачем послуг складає 13000 грн.

29.05.2024р. митний орган надіслав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що позивачем не надано жодних документів, які б свідчили про понесення витрат на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу.

У частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Судом першої інстанції із врахуванням всіх обставин справи визначено дійсний розмір витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4000 грн, який є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про підставність заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Львівську митницю.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. в адміністративній справі № 380/5273/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Львівську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар

Дата складання повного судового рішення: 25.09.2025р.