Справа № 946/3087/25
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/3087/25
Провадження № 2-а/946/115/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3868223 від 16 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат в сумі 605, 60 грн., мотивуючи тим, що 16.01.2025 року позивач зі своїм колегою - ОСОБА_2 , їхали по службовим справам на службовому автомобілі по автодорозі Київ-Харків-Довжанскький та приблизно о 10-тій годині були зупинені патрульною поліцією. При цьому за кермом перебував ОСОБА_2 , оскільки раніше позивач дійсно був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду. Тобто в автомобілі позивач сидів на місці пасажира. Працівники поліції не бачили хто саме був за кермом, оскільки після зупинки позивач з колегою обидва вийшли із салону автомобіля та підійшли до патрульних. Патрульні висунули вимогу щодо пред`явлення документів. Коли позивач пішов до автомобілю за документами (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), патрульні вирішили, що саме він був за кермом. При цьому позивач та його колега заперечували проти цього та пояснювали, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем. На вимогу надати будь-які докази того, що позивач дійсно керував транспортним засобом патрульні не змогли надати таких доказів. При цьому позивач все ж таки був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності. Так, диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлює склад адміністративного правопорушення, який полягає саме у керуванні транспортного засобу особою, позбавленою такого права. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується позивачу, зазначений у постанові про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки будь-яких доказів того, що позивач керував транспортним засобом у матеріалах справи відсутні.

В судове засідання від 25.09.2025 року позивач не з`явився, надав заяву від 25.09.2025 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В попередньому судовому засіданні позивач пояснив, що за кермом автомобіля він не їздить в зв`язку з тим, що був позбавлений права керування автомобілем. 16.01.2025 року за кермом автомобіля був ОСОБА_2 , постанову в його присутності не складали.

В судове засідання представник відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїне з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надав до суду письмовий відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності. Відзив мотивував тим, що під час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу MERCEDES BENZ 1320, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , та подальшого спілкування було встановлено, що останній є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів. За результатами перевірки даної особи було встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.09.2024 року притягнено до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача 16.01.2025, останній мав статус особи, позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів за рішенням суду, що вступило в законну силу. Отже, позивач 16.01.2025 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно п.10 постанови Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2022 року, працівники можуть зупиняти транспортні засоби транспортні засоби котрі здійснюють рух через блокпости, контрольні пункти в`їзду-виїзду та мають право перевіряти документи. Відповідно до п. 5 вище вказаної постанови право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. А відповідно до п. 7 постанови уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус (статус водія) особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. Оскільки блокпост є територією де діє спеціальний режим та позивач перебував в статусі водія, отже як водій повинен був надати для перевірки документи згідно п. 2.1 ПДР України. Отже враховуючи вище зазначене, жодних порушень з боку інспектора щодо зупинки транспортного засобу позивача здійснено не було. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНЛ № 3868223 було винесено 16.01.2025 року. Проте, на момент отримання позову 30.04.2025 року, у зв`язку із обмеженими технічними можливостями відеозапис та фотофіксація вчиненого правопорушення, а також відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відео реєстратор (боді камеру), видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється за можливе.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2025 року позивачу був поновлений пропущений строк на оскарження постанови.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16.01.2025 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Клименко Д.С., відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3868223 від 16 січня 2025 року, якою на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

З постанови серії ЕНА № 3868223 від 16 січня 2025 року вбачається, що 16.01.2025 року 10:44:39 селище Чутове, дорога М03 Киїів Харьків Довжанський 395 км., громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES BENZ 1320, номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою позбавленою права керування, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та постанову КМУ № 340, чим порушив п. 2.1.а ПДР України керування особою, позбавленою права керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно пп. 2.1. а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Постановою Октябрьского районного суду м. Полтави від 17.09.2024 року (справа 554/4959/24) ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24.10.2024 року (справа 554/4959/24) постанова Октябрьского районного суду м. Полтави від 17.09.2024 року була залишена без змін.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був позбавленим права керування транспортними засобами.

В п. 7 постанови серії ЕНА № 3800922 від 06.01.2025 року зазначено, що до постанови додаються: відео з боді камери 473075.

При цьому у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що відеозапис та фотофіксація вчиненого правопорушення, а також відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відеореєстратор (боді камеру), видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється за можливе.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - ОСОБА_2 пояснив, що він є водієм автомобіля MERCEDES BENZ 1320, номерний знак НОМЕР_1 , 16.01.2025 року, вони разом з ОСОБА_1 їхали з Полтави до Харкова, при цьому за кермом був саме свідок, в селище Чутове на блок пості транспортний засіб був зупинений поліцейським. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і пішов показувати пломбу, після цього поліцейський попросив у ОСОБА_1 документи, стверджуючи, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Інспектор поліції взяв документи Якимова В.О. і при цьому не повідомив, що він складає постанову про адміністративні правопорушення.

Згідно товарно-транспортної накладної від 14.01.2025 року водієм автомобіля MERCEDES BENZ 1320, номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , зазначений маршрут автомобіля: пункт навантаження: м. Одеса, пункт розвантаження: м. Черкаси, м. Полтава, м. Харків.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів керування позивачем 16.01.2025 року о 10:44:39 у селищі Чутове, дорога М03 Киїів Харьків Довжанський 395 км., транспортним засобом MERCEDES BENZ 1320, номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, в ході розгляду справи, відповідач не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що представником Управління патрульної поліції в Полтавській облаcті Департаменту патрульної поліціїне було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3868223 від 16 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 20400 грн. і закриття провадження по справі.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Полтавській облаcті Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській облаcті Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції(місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3868223 від 16 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 20400 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Полтавській облаcті Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській облаcті Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 вересня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар