Справа № 520/4897/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 р. Справа № 520/4897/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) від 19.06.2025 року по справі № 520/4897/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у виплаті пенсії, нарахованої, виходячи з розрахунку 90 % (відсотків) від суми щомісячного грошового забезпечення на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, виданих 29.03.2024 Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020 за № 22-363/4.1/4.1.4/8-24, починаючи з 01.02.2020 року; станом на 01.01.2021 за № 22-361/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2021 року; станом на 01.01.2022 за № 362/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2022 року; станом на 01.01.2023 за № 359//4.1./4.1.4/8-24 - з 01.02.2023 року, відповідно до статей 43, 63 Закону країни Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, та статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII й з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з обмеженням її максимальним розміром у сумі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії, виходячи з розрахунку 90 % (відсотків) від суми щомісячного грошового забезпечення на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, виданих 29.03.2024 Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020 за № 22-363/4.1/4.1.4/8-24, починаючи з 01.02.2020 року; станом на 01.01.2021 за № 22-361/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2021 року; станом на 01.01.2022 за № 362/4.1/4.1.4/8-24 3 01.02.2022 року; станом на 01.01.2023 за № 359/4.1./4.1.4/8-24 - з 01.02.2023 року, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, та статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII й з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" без обмежень її максимальним розміром, запроваджених ст.2 розділу І та п.2 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. № 3668-VI та провести виплату різниці однією сумою з урахуванням раніше проведених платежів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 максимальним розміром у сумі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність під час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 520/19304/24.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 без обмеження максимальним розміром, провести виплату різниці однією сумою з урахуванням раніше проведених платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що предметом спору є визнання протиправними дій відповідача по справі, що виявляються у виплаті пенсії, нарахованої виходячи з розрахунку 90% від суми щомісячного грошового забезпечення на підставі оновлених довідок станом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 - з обмеженням її максимальним розміром у сумі 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Судом неправильно визначено предмет спору та обставини у справі, адже сам перерахунок на підставі довідок станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 здійснено, однак порушення прав позивача полягає у тому, що відповідач обмежував перерахований розмір пенсії її максимальним розміром.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90% грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 р. у справі № 520/19304/24 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, виданих 29.03.2024 року Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020 за № 22-363/4.1/4.1.4/8-24, починаючи з 01.02.2020 року; станом на 01.01.2021 за № 22-361/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2021 року; станом на 01.01.2022 за № 362/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2022 року; станом на 01.01.2023 за № 359//4.1./4.1.4/8-24 - з 01.02.2023 року, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, та статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ й з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розрахунку 90 % (відсотків) від суми щомісячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 520/19304/24 головним управлінням проведено перерахунок пенсії на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих 29.03.2024 року Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020 за № 22-363/4.1/4.1.4/8-24, починаючи з 01.02.2020 року; станом на 01.01.2021 за № 22-361/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2021 року; станом на 01.01.2022 за № 362/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2022 року; станом на 01.01.2023 за № 359/4.1./4.1.4/8-24 - з 01.02.2023 року, у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Листом від 24.12.2024 відповідач повідомив позивача, що оскільки рішенням суду зобов`язань щодо виплати пенсії без обмежень її максимальним розміром на головне управління не покладено, підсумок пенсії встановлено з урахуванням статті 43 Закону, якою зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи дії відповідача в частині обмеження виплати пенсії її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з протиправності обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.12.2024.

Відмовляючи в іншій частині вимог суд виходив з того, що наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок та виплату пенсії позивача на виконання вказаного рішення суду буде здійснено без врахування зазначених довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, виданих Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується як в частині задоволення так і в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Спірним в рамках розгляду даної справи є правомірність дій відповідача щодо обмеження перерахованої пенсії позивача максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон № 2262-ХІІ.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 17.02.2022 у справі № 640/11168/20, яка враховується судом під час ухвалення рішення у даній справі.

Таким чином, пенсійний орган має застосовувати перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром.

Як встановлено апеляційним розглядом, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 520/19304/24 головним управлінням проведено перерахунок пенсії на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих 29.03.2024 року Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції станом на 29.01.2020 за № 22-363/4.1/4.1.4/8-24, починаючи з 01.02.2020 року; станом на 01.01.2021 за № 22-361/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2021 року; станом на 01.01.2022 за № 362/4.1/4.1.4/8-24 - з 01.02.2022 року; станом на 01.01.2023 за № 359//4.1./4.1.4/8-24 - з 01.02.2023 року, у розмірі 90 % грошового забезпечення.

З протоколу перерахунку пенсії від 24.12.2024 року, вбачається що ОСОБА_1 здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2020 року. Крім того, підсумок пенсії визначено в розмірі 20594,1, водночас з урахуванням максимального розміру пенсії: 16380. /а.с. 29/

З протоколу перерахунку пенсії від 24.12.2024, вбачається що ОСОБА_1 здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2021 року. Крім того, підсумок пенсії визначено в розмірі 28215,53, водночас з урахуванням максимального розміру пенсії: 17690. /а.с. 28/

З протоколу перерахунку пенсії від 24.12.2024, вбачається що ОСОБА_1 здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2022 року. Крім того, підсумок пенсії визначено в розмірі 30427,69, водночас з урахуванням максимального розміру пенсії: 19340. /а.с. 27/

З протоколу перерахунку пенсії від 24.12.2024, вбачається що ОСОБА_1 здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2023 року.Крім того, підсумок пенсії визначено в розмірі 35648,36, водночас з урахуванням максимального розміру пенсії: 20930./а.с.25/

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Оскільки наведені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та вказаним обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року скасуванню з прийняттям нового.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023 протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023, з урахуванням вже виплачених сум.

Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 520/4897/25 - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023 протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023, з урахуванням вже виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов