Справа № 400/7784/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 р. № 400/7784/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Миколаївській області, ,
до відповідачаОСОБА_1 , ,
простягнення податкового боргу у сумі 11 505,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 11505,78 грн на користь відповідного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у розмірі 11291,06 грн та єдиного податку у розмірі 214,72 гривні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість у сумі 214,72 грн з єдиного податку з фізичних осіб за березень 2023 року, а також на підставі податкового повідомлення-рішення (далі ППР) контролюючого органу у відповідача виник податковий борг в розмірі 11291,06 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ, КЛОПОТАННЯ І ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

28.07.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України, із зазначенням у ній місця проживання відповідача згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру;

доказу надіслання відповідачу на адресу місця його проживання згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї документів.

01.08.2025 через канцелярію суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд надіслав відповідачу на його адресу, яка вказана у Відповіді від 22.07.2025 № 1593640 з Єдиного державного демографічного реєстру, копію ухвали від 12.08.2025, яку він отримав 23.08.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 700.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.07.2025 № 23 відповідач у період з 26.02.2023 по 01.03.2023 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

27.02.2023 він подав до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування 2 групи.

Крім цього, у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у розмірі 11291,06 грн на підставі ППР:

від 19.07.2023 № 165208-24/14-24, за період 2022 року, строк сплати 23.03.2024, у сумі 5645,53 грн, яке він отримав 05.08.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 732;

від 15.04.2024 № 943475-24/14-24, за період 2023 року, строк сплати 04.10.2024, у сумі 5645,53 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 157.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 22.04.2024 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 5860,25 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 13.05.2024 до поштового відправлення № 766.

Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.

Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду становив 11505,78 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача та витягом з інтегрованої картки платника.

З метою стягнення з відповідача вищенаведеного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі, є підтвердження (спростування) сум узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого відповідачем у встановлені Податковим кодексом України строки.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі прожитковий мінімум), другої групи у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі мінімальна заробітна плата), третьої групи у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, для другої групи платників єдиного податку не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Абзацом першим пункту 295.1 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з пунктом 295.8 статті 295 ПК України у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу на підставі отриманого від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

У разі анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому проведено анулювання реєстрації.

Водночас відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з абзацом другим пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд встановив, що відповідач у період з 26.02.2023 по 01.03.2023 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

27.02.2023 він подав до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування 2 групи з 01.03.2023.

Згідно з абзацом першим пункту 295.8 статті 295 ПК України у зв`язку з припиненням відповідачем господарської діяльності з 01.03.2023, податкові зобов`язання зі сплати єдиного податку підлягали нарахуванню йому до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому анульовано реєстрацію, тобто до 31.03.2023.

Відповідно до розрахунку податкової заборгованості та витягом з інтегрованої картки платника за березень 2023 року відповідачу нараховано податкове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 214,72 грн, яке він не сплатив.

З вищевикладеного слідує, що у відповідача виникло грошове зобов`язання зі сплати єдиного податку за березень 2023 року, яке вважається узгодженим і оскарженню не підлягає.

Крім цього, позивач прийняв ППР з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у розмірі 11291,06 грн на підставі ППР:

від 19.07.2023 № 165208-24/14-24, за період 2022 року, строк сплати 23.03.2024, у сумі 5645,53 грн, яке він отримав 05.08.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 732;

від 15.04.2024 № 943475-24/14-24, за період 2023 року, строк сплати 04.10.2024, у сумі 5645,53 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 157.

Враховуючи абзац другий пункту 42.5 статті 45 ПК України, ППР від 15.04.2024 № 943475-24/14-24 вважається врученим відповідачу належним чином.

В судовому та адміністративному порядку у встановлені чинним законодавством терміни ППР відповідач не оскаржив, а тому зазначені у них суми податкових зобов`язань підлягають сплаті протягом 10 робочих днів, що настають за днем їх отримання, і вважаються узгодженими.

У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 22.04.2024 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 5860,25 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 13.05.2024 до поштового відправлення № 766.

Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідач не звертався до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу, суму податкового боргу у визначені строки не сплатила.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.

Тому відповідні суми грошових зобов`язань відповідача вважаються узгодженими та є податковим боргом.

Податкова вимога вважається отриманою відповідачем 13.05.2024, а позов поданий 21.07.2025, тобто у строки, встановлені пунктом 95.2 статті 95 ПК України.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11505 (Одинадцять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 78 копійок на користь відповідного бюджету в рахунок погашення податкового боргу:

з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у розмірі 11291 (Одинадцять тисяч двісті дев`яносто одна) гривня 06 копійок;

з єдиного податку у розмірі 214 (Двісті чотирнадцять) гривень 72 копійки.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

6. Учасники справи:

позивач Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

7. Повний текст рішення складений 26.09.2025.

Суддя В.Г.Ярощук