Справа № 560/17709/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17709/24

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

25 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

04.10.2024 позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови у видачі йому медичного висновку на дитину з інвалідністю до 18 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - протиправною та зобов`язати відповідача видати йому копію медичного висновку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як його законному представнику. Також, просив скасувати стягнення з нього судового збору у сумі 1211.20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є законним представником дитини - інваліда ОСОБА_2 , оскільки той є його сином та є дитиною з інвалідністю віком до 18 років. В Управлінні праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради знаходиться копія медичного висновку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Самостійно дитина не може отримати свою копію медичного висновку як особа, яка не досягла віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність відповідно до ст.34 ЦК України. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради із заявою про видачу копії медичного висновку ОСОБА_2 . Однак відповідач листом від 14.10.2024 відмовив позивачу у видачі копії такого медичного висновку. Вважаючи протиправною відмову відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 1'9 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, ГУ ДКС України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначене судове рішення прийняти нову постанову - про задоволення позову.

В обгрунтування заявленого зазначив, що суд першої інстанції неправильно визначив власника персональних даних які містяться в медичній довідці його сина з інвалідністю - ОСОБА_2 . Оскільки саме син є таким власником, то він як законний представник дитини має законні підстави на отримання інформації щодо неї. За таких підстав, відмову відповідача вважає протиправною.

Крім того, він як законний представник дитини з інвалідністю, відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тому, рішення в частині стягнення з нього судового збору також підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін..

Відповідно до ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2024 позивач звернувся до УПСЗН Хмельницької міської ради із заявою про надання йому медичного висновку на дитину з інвалідністю до 18 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач на заяву позивача надав відповідь, оформлену листом №8409 від 14.10.2024, в якій зазначив, що медичний висновок на дитину з інвалідністю до 18 років ОСОБА_2 , був наданий заявницею ОСОБА_3 , яка отримує допомогу на дитину з інвалідністю, згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю". При зверненні до управління праці заявниця не надавала згоду на поширення персональних даних. Тому управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради немає законних підстав для надання належним чином завіреної копії медичного висновку на ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що матеріали справи не містять доказів які б підтверджували надання згоди на обробку персональних даних від володільця персональних даних, тобто ОСОБА_3 .

Отже, суд дійшов висновку, що дії Управління щодо не надання позивачу копії медичного висновку на дитину з інвалідністю до 18 років ОСОБА_2 , відповідають вимогам Закону №2297-VI.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.286 ЦК України, ст.11 Закону України «Про інформацію» забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини.

Згідно ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних», передбачено, що поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних», передбачено, що використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про інформацію», інформація з обмеженим доступом є трьох видів: конфіденційна (до неї належить і медична інформація), таємна та службова.

У преамбулі Закону України «Про інформацію» зазначено, що цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Як встановлено, медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років на сина позивача ОСОБА_2 , до органу соціального захисту медичною установою не надсилався, а був наданий заявницею ОСОБА_3 , персональні дані якої зазначено в розділі 3 та 4 даного висновку від 05.04.2016 №78, яка і є суб`єктом персональних даних у даному випадку, яка надала його для оформлення державної соціальної допомоги по догляду за хворою дитиною. Виплата, допомоги проводиться їй як законному представнику.

Відповідно до ст.16 вищезазначеного Закону, порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю бази персональних даних на обробку цих даних або відповідно до вимог закону.

Під час отримання вищевказаного запиту, згоди на обробку та поширення персональних даних від ОСОБА_3 , управлінням отримано не було.

Згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», обробка персональних даних, зокрема медичних відомостей, здійснюється лише за згодою особи або її законного представника. В той самий час, медичний висновок є документом, що містить чутливі персональні дані дитини та матері дитини, проте відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України, поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди забороняється та згідно статі 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» також обмежує доступ до персональних даних.

Таким чином, відсутність відповідної згоди матері ОСОБА_2 , на розповсюдження, її персональних даних зазначених у цьому ж висновку, дає підстави вважати що орган соціального захисту населення діяв відповідно до законодавства, забезпечуючи охорону персональних даних матері дитини.

Тому, твердження ОСОБА_1 , наведені ним в апеляційній скарзі, що він має право доступу до інформації медичного висновку оскільки така стосується лише його сина ОСОБА_2 і що висновок є лише його власністю, не відповідають дійсності.

Щодо прав позивача як законного представника відповідно до статті 242 ЦК України, то він як батько, дійсно є законним представником своєї дитини, проте це не звільняє його від обов`язку дотримання процедури доступу до конфіденційних документів.

В свою чергу, ОСОБА_4 , як законний представник ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства вправі звернутись з запитом до медичної установи щодо доступу до персональних даних власникові бази персональних даних (чи розпоряднику - відповідно до договору, укладеному в письмовій формі з власником), якими є заклади охорони здоров"я усіх форм власності, а не УПСЗН Хмельницької міської ради та отримання інформації щодо стану здоров"я дитини (копію висновку).

Отже, Управління соціального захисту маючи обов"язок дотримуватись обмежень, передбачених Законом України «Про захист персональних даних», відмовляючи ОСОБА_1 у наданні копії медичного висновку на сина, в якому містилися персональні дані третьої особи (матері дитини - ОСОБА_3 ), діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, оскаржене рішення в частині позовних вимог колегія суддів вважає правомірним.

Щодо питання розподілу судового збору, то колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що він як законний представник дитини з інвалідністю, відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача судового збору в сумі1211,20 грн. підлягає скасуванню.

Положення ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, та з дотриманням норм матеріального та процесуального права прийняв рішення в частині заявлених позовних вимог, у зв`язку із цим рішення в цій частині є правомірним. Щодо вирішення судом в оскарженому рішенні питання судових витрат то з наведених вище підстав рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, ГУ ДКС України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судового збору в сумі 1211,20 грн. - скасувати.

В решті, рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.