Справа № 317/4018/25
Суддя: Каряка Д. О.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/47/2025
Справа № 317/4018/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Щербини В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 5251250, винесену 30 липня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, якою на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір, сплачений при зверненні до суду.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.07.2025 р. о 13 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом «DAF 95.430» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на 242 км. траси М-21 у Хмельницькому районі Вінницької області де його було зупинено працівником патрульної поліції УПП в Вінницькій області ДПП Мельником О.Ю., яким було відносно нього складено постанову серії ЕНА № 5251250 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за фактом начебто порушення ним п.п. «в» п.2.9 ПДР України - за керування транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим спереду у невстановленому для цього місці. Крім цього, мотивувальна частина постанови містить роз`яснення, що невстановленим місцем є «підніжжя» транспортного засобу.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Номерний знак НОМЕР_1 , встановлений попереду на транспортному засобі, яким він керував «DAF 95.430», знаходиться у передбаченому для цього конструкцією бамперу місці, є чистим, нічим не закритий, не перегорнутий, інші місця для його встановлення у цьому автомобілі конструктивно відсутні, як мав діяти позивач та куди його прикріпити йому не відомо, при цьому інспектором не вказано, чому наявне конструктивне місце у бампері транспортного засобу є невірним також роз`яснено не було. Згідно розділу VIII «Правила застосування знаків», наказу МВС України №166 від 02.03.2021 р. «Про деякі питання номерних знаків транспортних знаків» кількість знаків на великовантажних транспортних засобах та інших технологічних транспортних засобах має бути один. Знаки треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу. При цьому, позивач зазначає, що жодний нормативний акт не містить вимог до конкретного місця розташування номерних знаків, відстані у певних вимірювальних одиницях (мм., см., тощо) від дороги, шасі нижньої частини кузова тощо, а лише посилається на необхідність їх встановлення у передбачених за конструкцією місцях. В постанові складеній відносно позивача працівником патрульної поліції УПП в Вінницькій області ДПП Мельником О.Ю зазначено, що номерний знак встановлений у невстановленому місці а саме: «підніжжі транспортного засобу», хоча вказаний термін у жодному нормативному акті, що стосується безпеки дорожнього руху, не згадується, тобто вказаний термін є виключно вигадкою інспектора. Крім того, позивач зазначає, що вказаний номерний знак був встановлений на своє місце у відповідному підрозділі РСЦ МВС України під час реєстрації транспортного засобу і зауважень від працівників сервісного центру не надходило (а.с.1-6).

08.09.2025 р. представником відповідача - Департаменту патрульної поліції за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано відзив на позовну заяву Портяннікова Б.М., в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача послався на наступне: 30.07.2025 року нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час несення служби на ДСПП «Махнівка», що розташований на 242 км. АД М - 21 в с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області, близько 13 год. 15 хв. виявлено транспортний засіб - DAF 95.430 (далі - ТЗ) державні номерні знаки НОМЕР_1 , в якого вказаний д.н.з. закріплений не в установленому для цього місці, що є порушенням вимог підпункту «в» пункту 2.9 ПДР України. Водієм вказано транспортного засобу виявися позивач ОСОБА_1 . Встановивши, що позивачем було порушено п.п. «в» п.2.9 ПДР України, поліцейським було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн., після цього поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№ 5351250 від 30.07.2025 р. У відповідності до підпункту «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно пунктів 2, 3 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2021 року N 166 "Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів" знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

Знаки не повинні зменшувати кути переднього та заднього звисів транспортного засобу.

Так, державний номерний знак на транспортному засобі, яким керував позивач, було встановлено в такий спосіб, що унеможливлює повну та якісну ідентифікацію його символів, оскільки верхня частина буквено-цифрового запису частково закрита, що й було підставою для притягнення позивача до відповідальності. Факт адміністративного правопорушення та розгляд справи поліцейським зафіксовано на портативний відеореєстратор № 476000, про що зазначено у графі 7 оскаржуваної постанови. Тому пояснення сторони позивача, з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та безпідставності винесення оскаржуваної постанови ЕНА № 5351250 від 30.07.2025 не знаходять свого об`єктивного підтвердження, а навпаки спростовуються вказаним відеозаписом. Тому представник відповідача вважає, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є нічим необґрунтовані та викладені в змісті позовної заяви виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 5351250 від 30.07.2025 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню (а.с.29-33).

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивачем ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.37).

Відповідач та його представник також в судове засідання не з`явились про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, жодних заяв або клопотань на адресу суду не надсилали (а.с.27,28).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів, з урахуванням поданого представником відповідача відзиву на позов і на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України без застосування фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та пояснення позивача, а також відзив представника відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Мельником Олександром Юрійовичем, 30.07.2025 р. було винесено постанову серії ЕНА №5351250 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень. За змістом зазначеної постанови ОСОБА_1 30.07.2025 року о 13 год. 27 хв. в с. Махнівка, по трасі АД М - 21, 242 км. керував транспортним засобом «DAF 95.430» державний номерний знак НОМЕР_1 , з номерним знаком який був встановлений в невстановленому для цього місці: у підніжці транспортного засобу, чим порушив п.п. «в» п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.9).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогою ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність водія за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до підпункту «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Адміністративна відповідальність за порушення п.2.9 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП України).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до 2 ст. 73 КАСУ предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 76 КАСУ передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами і не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема, посилання представника відповідача на відеозапис вчиненого позивачем правопорушення, який зафіксовано на портативний відеореєстратор № 476000, про що зазначено у графі 7 оскаржуваної постанови, суд не має можливості прийняти до уваги при ухваленні рішення, оскільки, у розумінні ст.ст. 75-77 КАС України суду не надано достовірних та достатніх доказів на твердження даної позиції відповідача, а саме суду не надано відповідного відеозапису, яким зафіксовано факт керування особою транспортним засобом, правові підстави зупинки та інші процесуальні дії працівників поліції для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, при постановленні судом ухвали про відкриття провадження було витребувано у Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області адміністративний матеріал (належним чином засвідчену копію) стосовно ОСОБА_1 , складений 30.07.2025 за ч. 1 ст.121-3 КУпАП, однак на момент розгляду справи витребувані судом документи на адресу суду не надходили.

За таких підстав, з вищевикладеного можна зробити висновок, що представником відповідача на спростування доводів позивача, крім надсилання відзиву на позов, суду належних на допустимих доказів надано не було.

Статтею 90 КАСУ передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Вказані висновки неодноразово викладались в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені судом обставини, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність скасування оскаржуваної постанови з закриттям провадження у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 73818435 позивачем 07.08.2025 р. сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с.7).

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 139, 205, 229, 241-246, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5351250 від 30.07.2025, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної полії Національної поліції України, (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів до третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.О. Каряка