Справа № 480/8985/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2025 року Суми Справа № 480/8985/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Проте ГУ ПФУ у Київській області відмовило позивачу у зарахуванні до його страхового стажу спірних періодів роботи та отримання допомоги по безробіттю. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
16.10.2024 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано певні період роботи, оскільки в трудовій книжці дата звільнення не відповідає даті наказу про звільнення, а також у трудовій книжці відсутні накази про початок та закінчення отримання допомоги по безробіттю. Таким чином, відповідач визначив, що страхового стажу у позивача недостатньо для виникнення права на призначення пенсії за віком.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
25.06.2024 позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.31).
У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений вказаною нормою, становить 31 рік. Страховий стаж позивача становить 25 років 21 день. За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди: отримання допомоги по безробіттю за трудовою книжкою з 01.09.1992 по 21.12.1992, 30.04.1993 по 07.08.1993, з 07.09.1994 по 18.09.1994, оскільки відсутні накази про початок та закінчення отримання допомоги по безробіттю; роботи за трудовою книжкою з 13.04.1983 по 28.07.1988, оскільки дата звільнення не відповідає даті наказу про звільнення. Для зарахування періодів отримання допомоги по безробіттю позивачу рекомендовано надати уточнюючу довідку з центра зайнятості, а для зарахування періоду з 13.04.1983 по 28.07.1988 необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи (а.с. 28).
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Так, за приписами п. 1 ст. 26 Закону про страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону про страхування).
За частиною 1 статті 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту а ч.3 ст. 56 Закону про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Згідно з п.п. 2.2-2.3, 2.5 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У випадку виявлення неправильних чи неточних записів про роботу, перевід на іншу роботу та інших записів, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був здійснено такий запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні робітника всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, відповідальність за правильне заповнення трудових книжок несе роботодавець. Позивач не повинен нести негативні наслідки від недотримання роботодавцем правил заповнення трудової книжки. Недоліки в оформленні документів не залежали від волі позивача. Відповідач переклав ризики щодо оформлення трудової книжки на позивача. Відповідач не роз`яснивши позивачу реального алгоритму усунення недоліків. Відповідачем не надано: доказів вчинення ним дій щодо отримання довідок від роботодавця позивача; доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці, зокрема звернень до правоохоронних органів. Відсутність можливості пенсійного органу перевірити зазначені відомості також не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії чи належний її розмір.
Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки від 15.09.1981 серії НОМЕР_1 позивача з 13.04.1983 прийнято на роботу в виробничо-технічний відділ на посаду техніка в СМП -700 ПСМО "Тюменьстройпуть", район Крайної Півночі, згідно з наказом №65-п від 20.04.1983 (запис 8); 01.06.1987 позивача переведено інженером ПТО (запис 9) відповідно до наказу №86-к від 16.04.1985 (запис 10); 06.04.1988 позивачу присвоєно кваліфікацію інженера відповідно до наказу № 43 від 01.03.1988, протоколу від 06.04.1988 (запис 11); а 28.07.1988 позивача було звільнено за власним бажанням відповідно до наказу № 66-к від 29.03.1988 (запис 12) (а.с. 14).
Тому записами 8-12 трудової книжки підтверджено період роботи позивача в СМП -700 ПСМО "Тюменьстройпуть" з 13.04.1983 до 28.07.1988, а тому такий період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Суд ще раз звертає увагу, що невідповідність у трудовій книжці дати звільнення даті наказу про звільнення не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи позивача, оскільки відповідальність за заповнення трудової книжки несе роботодавець.
Отже, період роботи позивача в СМП -700 ПСМО "Тюменьстройпуть" з 01.04.1997 до 01.01.1998 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Також відповідно до записів трудової книжки позивач та з 01.09.1992 до 21.12.1992, з 30.04.1993 до 07.06.1993 отримувала допомогу по безробіттю (а.с. 15, 17).
Крім того, відповідно до довідки від 06.09.2024 № 832/107, виданої Сумською філією Сумського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Сумському міському центрі зайнятості та одержувала допомогу по безробіттю у періоди: з 01.09.1992 по 21.12.1992; з 30.04.1993 по 07.06.1993 (згідно відомостей персональної справи №1254 в 1992-1993 накази про призначення та припинення виплати допомоги по безробіттю не видавались); з 07.09.1994 (наказ 2547 від 07.09.1994) по 18.09.1994 (наказ 2606 від 16.09.1994).
Таким чином, періоди отримання допомоги по безробіттю з 01.09.1992 до 21.12.1992, з 30.04.1993 до 07.06.1993, з 07.09.1994 до 18.09.1994 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Проте відповідач у спірному рішенні дійшов висновку, що страховий стаж позивача становить 25 років 21 день (а.с. 28), неправомірно не зарахувавши вказані вище період роботи позивача. Тому спірне рішення не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України.
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періоду одержання допомоги по безробіттю з 08.06.1993 до 07.08.1993, оскільки доказів щодо отримання такої допомоги у вказаний період до суду не надано, а у записах трудової книжки та у довідці від 06.09.2024 № 832/107 відсутня інформація щодо отримання позивачем допомоги по безробіттю у цей період.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача - ГУ ПФУ у Київській області, то суд на підставі ч.8 ст.139 КАС України стягує на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
5. У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - відмовити
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 25.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук