Справа № 380/4432/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4432/25 пров. № А/857/29433/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025р. про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування, визнання протиправними та скасування приписів про усунення виявлених порушень в сфері охорони праці та постанов по справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 10 год. 42 хв. 03.07.2025р., м.Львів; дата складання повної ухвали суду І інстанції: 08.07.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 03.07.2025р. на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України зупинено провадження у справі № 380/4432/25 за позовом Приватного підприємства /ПП/ «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» до Західного міжрегіонального управління /ЗМУ/ Державної служби з питань праці /Держпраці/ про визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування, визнання протиправними та скасування приписів про усунення виявлених порушень в сфері охорони праці та постанов по справі про адміністративне правопорушення, до набрання законної сили рішенням суду в справі № 380/12269/25 (Т.2, а.с.70-71).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив відповідач ЗМУ Держпраці, який в апеляційній скарзі просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовити, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до помилкового вирішення питання про зупинення провадження в справі (Т.2, а.с.74-77).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що правові підстави для зупинення провадження у справі є відсутніми.

Зокрема, наказ на проведення позапланового заходу № ЗХ/1/575-25 від 10.01.2025р., на підставі якого проведено перевірку позивача, вичерпав свою дію. Підстави позовів у розглядуваній справі та справі № 380/12269/25 є різними, при цьому суд не позбавлений можливості встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом цього судового розгляду, до вирішення справи № 380/12269/25.

Також в спірній ухвалі суд не вказав, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, відсутні покликання на обставини, що перешкоджають розглядові справи.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311, ч.2 ст.312 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 07.03.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» звернувся до суду з позовом, в якому, із урахуванням кінцево сформульованих позовних вимог, просив визнати протиправними дії ЗМУ Держпраці по проведенню інспекційного відвідування ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», за результатом якого складено приписи № ЗХ/ЛВ/1755/023619/П та № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П від 29.01.2025р., постанови по справі про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/3ПТ/3ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/1ПТ/1ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/2ПТ/2ПС, а також акт № ЗХ/ЛВ/1755/93 від 29.01.2025р.; визнати протиправними та скасувати приписи ЗМУ Держпраці № ЗХ/ЛВ/1755/023619/П та № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П від 29.01.2025р.; визнати протиправними та скасувати постанови ЗМУ Держпраці по справі про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/3ПТ/3ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/1ПТ/1ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/2ПТ/2ПС; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-10, 136-143, 151-156).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025р. відкрито провадження в адміністративній справі № 380/4432/25, а також ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи (Т.1, а.с.172-173).

01.07.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» скерував клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано наявністю на розгляді Львівського окружного адміністративного суду справи № 380/12269/25, предметом якої є оцінка правомірності видачі відповідачем наказу № 22/ЗХ-ЗК від 10.01.2025р., який слугував єдиною підставою для проведення заходу із здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки. У разі скасування судом вказаного наказу автоматично відпадуть підстави для винесення за результатами перевірки спірних приписів і постанов.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження в адміністративній справі, оскільки між справами № 380/4432/25 та № 380/12269/25 існує вмотивований зв`язок; наказ № 22/ЗХ-ЗК від 10.01.2025р. «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» слугував підставою для проведення відповідачем заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки позивача та винесення за її результатом оскаржуваних приписів та постанов.

Відтак, існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 380/4432/25 до вирішення іншої справи № 380/12269/25 - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Так як позивач наполягає на дослідженні і встановленні обставин перевірки на підставі наказу в іншому адміністративному провадженні, тому суд з метою об`єктивності, безсторонності і неупередженості до розгляду даної справи вважає за доцільне не обмежувати у праві позивача з приводу зупинення провадження у справі.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з таких причин.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України.

За правилом п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із змісту наведеної норми слідує, що обов`язок зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин виникає в суду лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість в її розгляді.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, суд також повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду цієї справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в розглядуваній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Наведена правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 18.09.2018р. у справі № 9901/314/19 та від 16.10.2019р. у справі № 800/330/17, та застосованим Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.12.2018р. у справі № 815/2032/16, від 20.12.2018р. у справі № 826/12123/16, від 31.01.2019р. у справі № 826/18648/14 та від 05.07.2021р. у справі № 160/9902/19.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що п.3 ч.1 ст.236 КАС України містить застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» звернувся до суду з позовом, в якому, із урахуванням кінцево сформульованих позовних вимог, просив визнати протиправними дії ЗМУ Держпраці по проведенню інспекційного відвідування ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», за результатом якого складено приписи № ЗХ/ЛВ/1755/023619/П та № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П від 29.01.2025р., постанови по справі про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/3ПТ/3ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/1ПТ/1ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/2ПТ/2ПС, а також акт № ЗХ/ЛВ/1755/93 від 29.01.2025р.; визнати протиправними та скасувати приписи ЗМУ Держпраці № ЗХ/ЛВ/1755/023619/П та № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П від 29.01.2025р.; визнати протиправними та скасувати постанови ЗМУ Держпраці по справі про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/3ПТ/3ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/1ПТ/1ПС, № ЗХ/ЛВ/1755/023639/ОП/П/2ПТ/2ПС.

Отже, правомірність вказаних дій та названих актів відповідача складають предмет розгляду в справі № 380/4432/25.

У свою чергу, до предмету розгляду в справі № 380/12269/25 належить питання правомірності індивідуального акта, який слугував підставою для проведення перевірки позивача наказу № 22/ЗХ-ЗК від 10.01.2025р. «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ПП «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб».

Питання оскарження наказів на проведення перевірки (в загальному, без конкретизації сфер перевірки та суб`єктів їх проведення) було предметом дослідження у багатьох справах, при цьому судами вироблена усталена та стабільна судова практика вирішення таких спорів.

Зокрема, у постанові Верховний Суд від 21.02.2020р. у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021р. у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Отже, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

При цьому, судом не розкрито те, яким чином і на підставі яких правових норм вирішення спору в справі № 380/12269/25 унеможливлює розгляд адміністративного позову у справі № 380/4432/25 щодо визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування, визнання протиправними та скасування приписів про усунення виявлених порушень в сфері охорони праці та постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у заявленому відповідачем клопотанні про зупинення провадження у справі не обґрунтовано наявності зв`язку між очікуваним рішенням і предметом спору в справі № 380/12269/25, в тому числі не конкретизовано, в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення судом справи № 380/12269/25.

Покликання ж на імовірні результати вирішення спору в справі № 380/12269/25 та їх вплив на вирішення справи № 380/4432/25 ґрунтуються лише на припущеннях заявника і не підтверджені будь-якими доказами.

Також судом не наведено достатніх мотивів того, що зібрані докази в справі не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, можливе (імовірне) встановлення преюдиційних фактів в іншій адміністративній справі не звільняє суд від обов`язку розгляду адміністративної справи по суті в межах заявлених позовних вимог.

При цьому, відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень п.3 ч.1 ст.236 КАС України переконує в тому, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження не може залишатися в силі.

Таким чином, аналіз поданого клопотання про зупинення провадження у справі вказує на те, що позивач не навів переконливих та вагомих доводів для зупинення провадження у справі, не обґрунтував об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до часу вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою суду від 17.07.2025р. закрито провадження у справі № 380/12269/25; вказана ухвала не була оскаржена в установленому порядку і набрала законної сили.

Окрім цього, згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами ст.6 КАС України та ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини, є джерелами права для судів України.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (§ 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», § 30 рішення у справі «Vernillo v. France», § 43 рішення у справі «Frydlender v. France» , § 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», § 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).

Не вдаючись до детального аналізу практики ЄСПЛ із питання, що розглядається, слід нагадати про відображений у § 45 Рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) висновок Суду, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків (див. Caillot v. France, № 36932/97, § 27, 4 червня 1999 року).

Отже, тривале зволікання судом з розглядом спору ставить під загрозу дотримання судом вимог п.1 ст.6 Конвенції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як винесена із порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження у справі, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 315 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025р. про зупинення провадження в адміністративній справі № 380/4432/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар

Дата складання повного судового рішення: 25.09.2025р.