Справа № 295/8130/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8130/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представика позивача - адвоката Мариніної М.О.

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - Гуменюка О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 №212 від 16.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

На обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до зазначеної постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме - за порушення правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане в ній правопорушення є протиправною, оскільки під час її винесення не дотримані норми діючого законодавства. Позивач заперечує факт вчинення правопорушення, заперечує, що особисто отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що підпис в повістці є явно підробленим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вказував на факт підробки працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте його зауваження були проігноровані. За фактом підробки підпису в повістці 06.04.2024 він звернувся з заявою про вчинення злочину до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Зазначив, що він виключений з військового обліку у зв`язку з хворобою, що також не було взято до уваги відповідачем.

Крім того, позивач зауважує, що в момент, коли він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 під час оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та винесення постанови про адміністративне стягнення він неодноразово наголошував та вказував, що підпис в повістці не його, він жодного документу не підписував, він не був повідомлений про необхідність з`явитись за викликом, проте всі його зауваження залишились поза увагою.

Вважає, що його права грубо порушені, у зв`язку із чим просить суд постанову скасувати.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.06.2024 матеріали справи №295/8130/24 передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

Згідно з ухвалою суду від 16.08.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20.09.2024 представник відповідача Гуменюк О. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував (а.с. 46-48). Обґрунтовуючи заперечення вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена правомірно, із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача.

Зауважив, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути на виклик доІНФОРМАЦІЯ_4 , проте проігнорував вказану повістку, вподальшому був доставлений працівниками Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області для складення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення, в якому була зазначена дата розгляду справи, проте позивач відмовився від підпису в ньому.

Крім того, представник ОСОБА_2 зауважує, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, це не позбавляє його обов`язку з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив докази його направлення позивачу (а.с. 59), тобто відповідачем дотримані вимоги ч. 9 ст. 79, ч. 4 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ухвали суду від 18.11.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено судовим експертам Житомирського НДЕКЦ МВС України.

29.01.2025 з експертної установи до суду надійшли матеріали адміністративної справи та наданий висновок експерта №СЕ-19/106-24/18997-ПЧ від 27.01.2025 (а.с. 100-107).

Згідно з ухвалою суду від 11.02.2025 поновлено провадження у справі.

В судових засіданнях ОСОБА_1 позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

ОСОБА_1 заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, наполягав, що 12.03.2024 йому працівники ТЦК повістку не вручали, підпис в повістці він не проставляв, протягом цілого дня перебував вдома в квартирі, проте в нього відсутні свідки, які б могли підтвердити цю обставину. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення він вказував, що повістку не отримував, проте його пояснення були проігноровані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , не погоджуючись зі змістом протоколу, він відмовився від його підпису. Прибувши на розгляд справи 16.06.2024, йому одразу була вручена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, зазначив, що він є особою з інвалідністю 2-ої групи, є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Пояснював, що в установленому порядку своєчасно не оформив відстрочку від мобілізації у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та самопочуттям, що було обумовлено проходженням хіміотерапевтичного лікування.

Адвокат Мариніна М.О. в судових засіданнях позов підтримала з підстав, викладених в ньому.

Додатково вказувала, що представник відповідача всупереч вимогам КАС України не довів поза розумним сумнівом, що є його обов`язком, правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з висновоком експерта достовірно не встановлено, що підпис в повістці належить ОСОБА_1 . В позовній заяві було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні свідків, позивач для підтвердження власних доводів просив допитати уповноважених працівників ТЦК, які вручали йому повістку, проте представник відповідача не зміг забезпечити їх явку, оскльки їх прізвища не вказані ні в повістці, ні в розписці.

Таким чином, представник позивача вважає, що відповідачем не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Представник відповідача Гуменюк О.В. в судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позивачем не доведено, що він повістку не отримував, згідно з висновком експерта не встановлено, що підпис в повістці не належить ОСОБА_1 . Припустив, що ставлячи підпис в розписці, позивач міг свідомо спотворити власний підпис з метою в подальшому оспорювати факт вчинення адміністративного правопорушення. В задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні 17.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого було призначено на 9-50 год. 22.09.2025.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню, обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 12.03.2024 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була складена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09:00 год. 15.03.2024, про що в графі особистий підпис громадянина наявне графічне зображення підпису (а.с. 13, 55, 82).

23.03.2024 до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було скеровано звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про необхідність доставити ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 56-57).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним оператором мобілізаційного відділення ОСОБА_3 . 30.04.2024 ОСОБА_1 , отримавши 12.03.2024 повістку з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 год. 15.03.2024, для уточнення облікових даних та при необхідності проходження медичної комісії з подальшим відбором кандидатів для проходження військової служби у складі ЗСУ, у визначений час не з`явився, наявність поважних причин, які б заважали вчасно прибути, не повідомив та підтверджуючих документів не надав, чим порушив вимоги ст. 17 Закону України "Про оборону України", ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Одночасно ОСОБА_1 був повідомлений, що справа буде розглянута 16.05.2024 о 10:00 год.

Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився, проте в протоколі власноручно зазначив, що повістку не отримував, підпис підроблений працівниками ТЦК (а.с. 11-12, 53-54).

16.05.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 прийняв постанову №212 за справою про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн (а.с. 14-16).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок № 1487).

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За визначенням, викладеним у Законі України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобіліацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє по теперішній час.

Отже, на момент складення повістки про виклик, складення протоколу та винесення оспорюваної постанови в Україні діє особливий період.

В частині 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

В частиній 2 статті 210-1 КУпАП, в редакції, чинній на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, була передбачена адміністративна відповідальність за вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ст.ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що він не вчиняв адміністративне правопорушення заслуговують на увагу з огляду на таке.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що жодних повідомлень та повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.03.2024 не отримував.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи, які долучені відповідачем до відзиву, містять розписку про отримання позивачем 12.03.2024 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 9-00 год. 15.03.2024, в якій проставлений підпис у графі "особистий підпис громадянина" (а.с.13, 82).

ОСОБА_1 в позовній заяві та в судових засіданнях стверджує, що він не отримував вказану повістку.

Статтями 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

За правилами ч.ч. 4, 5, ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання вимог ч.ч. 4, 5, ст. 161 КАС України за клопотанням позивача і його представника у справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза.

Зі змісту висновку експерта №СЕ-19/106-24/18997-ПЧ від 27.01.2025 вбачається, що вирішити питання про те, ОСОБА_1 чи іншою особою виконаний підпис в графі «особистий підпис громадянина»» розписки повістки на його ім`я від 12.03.2024 неможливо, оскільки у досліджуваному підписі та наданих зразках підписів ОСОБА_1 не відобразився комплекс ознак, який необхідний для будь-якого визначеного висновку (а.с.100 -107).

За клопотання представника позивача адвоката Мариніної М.О для роз`яснення складеного висновку була викликана судовий експерт Івченко Ю., яка в судовому засіданні 17.09.2025 пояснила, що представлений на дослідження підпис має просту будову, його графічний матеріал обмежений, у зв`язку з чим не представилось за можливе надати відповідь, виконаний підпис позивачем чи ні. Навіть надання додаткових зразків не змінило б ситуації. Екперт пояснила, що графічне зображення підпису є замалим для проведення дослідження.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 просив викликати та допитати свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вручали йому повістку про виклик.

Під час судового розгляду було встановлено, що заявлені свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були зазначені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 30.04.2024, вони не вручали повістку про виклик ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач не наполягав на їх допиті в судовому засіданні.

В той же час, представник відповідача Гуменюк О.Л. вказав, що з огляду на те, що в розписці відсутні відомості про осіб, які вручали повістку, тому на цей час встановити їх та забезпечити їх участь в судовому засідання для надання показів не вбачається за можливе.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень, повинен довести правомірність свого рішення, тобто повинен надати докази на підтвердження його правомірності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Для підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності представник відповідача надав розписку про отримання повістки позивачем, протокол про адміністративне правопорушення і постанову про застосування адміністративного стягнення.

При цьому позивач заперечує факт вручення йому повістки.

Згідно з висновком експерта не встановлено, що підпис в розписці виконаний ОСОБА_1 , за клопотанням позивача не встановлені особи, які вручали йому повістку, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості їх допитати для підтвердження або спростування доводів позивача, а будь-які сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

За наведених обставин суд робить висновок, що відповідач не довів поза розумним сумнівом, що підпис в розписці виконав позивач, що він отримав повістку про виклик та свідомо не з`явився за викликом, тобто не доведений факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, суд враховує стан здоров`я позивача, який є особою з інвалідністю 2-ої групи, протягом тривалого часу хворіє на онкологічне захворювання, періодично проходить курс хіміотерапевтичного лікування, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим не міг своєчасно отримати відстрочку від проходження військової служби, що фактично виключає умисел на вчинення адміністративного правопорушення, позаяк позивач на підставі закону не підлягає призову, а відтак суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясовані всі істотні обставини справи.

В судовому засіданні в електронному вигляді в мобільному додатку був оглянутий військово-обліковий документ позивача, зі змісту якого вбачається, що позивач визнаний непридатним для війської служби з виключенням з військового обліку.

Отже суд враховує, що позивач за станом здоров`я взагалі не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ТЦК на визначені дату та час і розписався в ній, що він був належним чином ознайомлений з її змістом, тобто суд вважає не доведеним вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-2 КУпАП, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Нормами ч. 5 ст. 137 КАС України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 , позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження, що підтверджується на підставі матеріалів справи, а відтак на його користь підлягають стягненню витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3820,32 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 212 від 16.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у сумі 3820,32 грн.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Мариніна Марина Олександрівна, АДРЕСА_2

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька