Справа № 400/10437/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/10437/24
Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Інгульського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2025р. про відмову у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якому просив:

- визнати протиправними дії Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) щодо відмови повернути грошові кошти в розмірі 1 219 132,12грн. на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк», який належить ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відділ повернути грошові кошти в розмірі 1 219 132,12грн. на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк», який належить ОСОБА_1 ..

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024р. відкрито провадження у справі №400/10437/24.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2024р. заяву відповідача про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі закрито.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 211,2грн., сплачений за квитанцією від 4.11.2024р. №3137-0008-9068-5639.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2024р. про закриття провадження - без змін.

У подальшому, представник позивача звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив направити справу №400/10437/24 на розгляд до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2025р. передано матеріали справи №400/10437/24 до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 квітня 2025р. матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Ленінського районного суду м.Миколаєва.

Ухвалою Інгульського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2025р. відмовлено у відкритті провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Інгульського районного суду м.Миколаєва.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справу №400/10437/24 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Перевіряючи правомірність та законність ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, в Інгульському відділі ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження №46380432, до складу якого входить:

- виконавче провадження №47121280 з примусового виконання виконавчого листа №490/4833/13-ц від 24.09.2013р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ "Аква-Терм-Миколаїв" в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму в розмірі 1 129 690,81грн., за кредитним Договором №1 від 10.08.2007р.. Судові витрати 1 147грн. з кожного. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 ;

- виконавче провадження №45039164 з примусового виконання виконавчого листа №2ц-7-24/20/2010 від 23.03.2011р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» штрафні санкції за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL від 20.07.2007р. в сумі 353 105,99грн. та судових витрат 606,66грн.. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 ;

- виконавче провадження №471211162 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013р., виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору від 10.08.2007р. №1, №0 в розмірі 1 131 082грн.. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 ;

- виконавче провадження №453500270 з примусового виконання виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013р., виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір 1 147грн.;

- виконавче провадження №45039052 з примусового виконання виконавчого листа №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» штрафні санкції за порушення умов кредитного договору №138/07/02-AL від 20.07.2007р. в сумі 31 082,8грн.. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1

16.09.2024р. Інгульським відділом ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) сформовано платіжну інструкцію за №48859 від 16.09.2024р. про стягнення з ОСОБА_1 1 244 201,59грн. за ВП №47121280, виконавчий лист №490/4833/13-ц, виданий 24.09.2013р. Центральним районним судом м.Миколаєва (а.с.95).

17.09.2024р. на виконання платіжної інструкції АТ Райффайзен Банк на депозитний рахунок відповідача направлено кошти в сумі 1 219 132,12грн., які стягнуті з боржника - ОСОБА_1

25.09.2024р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, списаних з його карткового рахунку зі спеціальним режимом використання (а.с.4).

Однак, листом від 21.10.2024р. за №147009 відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів, оскільки відсутні підстави для повернення коштів, стягнутих з боржника (а.с.5-8).

Не погодившись із такими діями виконавчої служби, які полягають у відмові повернути списані грошові кошти, позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Апеляційний суд зазначає, що під час ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2025р. колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зокрема, судова колегія виходила з того, що «відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Водночас, ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Разом з тим, за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Водночас, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018р. у справі №660/612/16-ц та у постанові від 10 квітня 2019р. у справі №908/2520/16 виснувала правову позицію, за якою, враховуючи, що чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то необхідно застосовувати ч.1 ст.287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що у зведеному виконавчому провадженні №46380432 об`єднано виконання судових рішень про стягнення коштів з одного боржника ОСОБА_1 , ухвалених судами за правилами лише цивільної юрисдикції, а саме: виконавчого листа №490/4833/13-ц від 24.09.2013р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, виконавчого листа №2ц-7-24/20/2010 від 23.03.2011р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013р., виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва, виконавчого листа №2/489/1230 від 27.06.2013р., виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва, виконавчого листа №2ц-7-2420/2010 від 23.03.2011р., виданого Центральним районним судом м.Миколаєва.

Окрім того, у платіжній інструкції, на виконання якої АТ Райффайзен Банк було перераховано грошові кошти апелянта, вказано призначення платежу: ВП №47121280, виконавчий лист №490/4833/13-ц, виданий 24.09.2013р. Центральним районним судом м.Миколаєва.».

Колегія суддів вказує, що ст.447-1 ЦПК передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, оскільки ОСОБА_1 був відповідачем у цивільних справах та боржником у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання судових рішень у цивільних справах, ухвалених за правилами лише цивільного судочинства, то скарга ОСОБА_1 на дії Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами однієї (цивільної) юрисдикції, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в межах справи №490/4833/13-ц.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку в цій частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судова колегія наголошує, що вжите в п.1 ч.1 ст.170 КАС України формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» необхідно тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Представник апелянта помилково вважає, що справа №400/10437/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) має розглядатись за правилами цивільної юрисдикції, оскільки відповідно до висновків ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2024р., постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2025р., ухвали Інгульського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2025р., спір, який виник між позивачем та органом ДВС (у тому числі із її посадовими і службовими особами) має розглядатись шляхом подання скарги на дії органу виконавчої служби в межах справи за правилами цивільного судочинства, за якою було видано виконавчий документ, при примусовому виконанні якого було допущено відповідні дії/бездіяльність державним виконавцем, тобто в межах справи №490/4833/13-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Інгульського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2025р. про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко