Справа № 300/4999/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/4999/24 пров. № А/857/23422/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі №300/4999/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

суддя в 1-й інстанції Могила А. Б.,

дата ухвалення рішення 29 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті йому пенсії з 21 грудня 2023 року з врахуванням індивідуального коефіцієнта для обчислення розміру пенсії 4,1767 та зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 21 грудня 2023 року, застосувавши індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії у розмірі 4,17676.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676 при обрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 21 грудня 2023 року перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676 та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що постановою Верховного Суду від 11 травня 2022 року касаційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково, провадження у справі №345/4045/16-а закрито. На підставі вищевказаної постанови у відповідача не було підстав для виплати позивачу пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 4,17676. Таким чином, пенсійну справу ОСОБА_1 приведено до норм чинного законодавства, тобто проведено розрахунок пенсійної виплати з врахуванням рішення суду у справі №345/1010/15-а, за наслідком якого заробітна плата взята до підрахунку середньомісячного заробітку за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 30 листопада 2014 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав - 3,16841). Розмір пенсії склав 11886,16 грн. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що судовим рішення у справі №345/4045/16-а зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату його пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 4,17676, починаючи з 05 грудня 2014 року. Надалі постановою Верховного Суду провадження у справі №345/4045/16-а закрито. На думку позивача, йому протиправно застосовано при розрахунку пенсії за віком індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії у розмірі 3,16841, а не 4,17676, оскільки із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням додаткової заробітної плати він не звертався. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 05 грудня 2009 року отримував пенсію за віком відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року (а.с.93 зворот).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2014 року у справі №345/2136/14-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні періоди роботи ОСОБА_1 з 18 січня 1981 року по 09 жовтня 1992 року, з 09 жовтня 1992 року по 04 червня 1998 року, з 07 листопада 2000 року по 31 грудня 2001 року, з 03 березня 2003 року по 31 грудня 2008 року, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу з листопада 2009 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області задоволено частково. Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2014 року у справі №345/2136/14-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні періоди роботи ОСОБА_1 з 18 січня 1981 року по 09 жовтня 1992 року, з 09 жовтня 1992 року по 04 червня 1998 року, з 07 листопада 2000 року по 31 грудня 2001 року, з 03 березня 2003 року по 31 грудня 2008 року, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу починаючи з 01 грудня 2013 року.

Надалі постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року у справі №345/2721/14-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок про заробітну плату від 09 квітня 2010 року №01/5-23/15646, виданої ОАО "Газпромнєфть-ННГ" та від 31 грудня 2008 року, виданої ООО "Спец УБР Уват" та врахувати при її обчисленні відповідні суми. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі включити в заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 суми виплат за районними коефіцієнтами та північною надбавкою відповідно до довідок про заробітну плату від 09 квітня 2010 року №01/5-23/15646, виданої ОАО "Газпромнєфть-ННГ" та від 31 грудня 2008 року виданої ООО "Спец УБР Уват". Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі провести обчислення пенсії ОСОБА_1 без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату від 09 квітня 2010 року №01/5-23/15646, виданої ОАО "Газпромнєфть-ННГ" для розрахунку пенсії. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі здійснити перерахунок і виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з січня 2014 року згідно з позовними вимогами, та у відповідності із законодавством України і чинними міжнародними Угодами.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області задоволено частково. Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року у справі №345/2721/14-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі провести з січня 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок про заробітну плату від 09 квітня 2010 року №01/5-23/15646, виданої ОАО «Газпромнєфть-ННГ». В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року виправлено описку в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Абзац четвертий резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: «Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі провести з січня 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок про заробітну плату від 09 квітня 2010 року №01/5-23/15646, виданої ОАО «Газпромнєфть-ННГ», та від 31 грудня 2008 року, виданої ООО «Спец УБР Уват».

Зі змісту розпорядження Калуського об`єднаного управління ПФУ від 01 вересня 2015 року та розрахунку зарплати №5 вбачається, що розмір пенсії позивача становив 5305,12 грн, врахована зарплата з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 21 січня 2002 року по 28 лютого 2010 року. При цьому, враховано індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії 4,17676 (а.с.25-30).

Надалі постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2015 року у справі №345/1010/15-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявними документами, що містяться в пенсійній справі з 05 грудня 2014 року та при обрахунку розміру пенсії застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2700,98 грн.

Розпорядженням Калуського об`єднаного управління ПФУ від 01 червня 2016 року №139596 здійснено перерахунок пенсії позивача та при обрахунку розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати - 2700,98 грн, а також зменшено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії з 4,17676 до 3,16841 (а.с.194 на звороті - 199).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у справі №345/4045/16-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676, починаючи з 05 грудня 2014 року. Надалі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у цій справі скасовано, а провадження у справі 345/4045/16-а закрито.

Позивач 16 квітня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 11 травня 2022 року із врахуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676 (а.с.21-22).

За наслідками розгляду вищевказаної заяви відповідач листом від 15 травня 2024 року №5069-3708/Р-02/8-0900/24 повідомив, що за результатами виконання постанови Калуського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року у справі №345/1010/15-а, страховий стаж позивача склав 51 рік 7 місяців 19 днів (коефіцієнт страхового стажу, із врахуванням кратності 1,35 = 0,69638), заробітна плата взята до підрахунку середньомісячного заробітку за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 30 листопада 2014 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав - 3,16841). На підставі постанови Калуського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року у справі №345/4045/16-а, позивачу проведено перерахунок та виплату пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 4,17676 з 05 грудня 2014 року (заробітна плата взята до підрахунку з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 28 лютого 2010 року). Проте, враховуючи постанову Верховного Суду від 11 травня 2022 року у відповідача немає підстав для виплати пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії в розмірі 4,17676 починаючи з 05 грудня 2014 року (а.с.23-24).

Вважаючи протиправною відмову відповідача в перерахунку та виплаті пенсії з 21 грудня 2023 року з врахуванням індивідуального коефіцієнта для обчислення розміру його пенсії 4,17676, позивач звернувся із цим позов у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676, оскільки позивач із заявою про врахування додаткової заробітної плати до відповідача починаючи з 01 червня 2016 року не звертався, а тому врахування пенсійним органом заробітної плати за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 30 листопада 2014 року для обчислення пенсії позивача, що в свою призвело до зменшення індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії позивача з 4,17676 до 3,16841, є протиправним і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 21 грудня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо підставності задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі- Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі- Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ч.1,2 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За змістом ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

З системного аналізу наведеної норми суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виключення періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера.

При цьому, обчислення страхового стажу в місяцях згідно з вимогами статті 24 Закону №1058-IV, не є перешкодою для реалізації пенсіонером права на вибір та виключення заробітної плати за певні періоди страхового стажу згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після перерахунків пенсії на виконання рішень судів з 01 вересня 2015 року врахована зарплата з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 21 січня 2002 року по 28 лютого 2010 року та враховано індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії 4,17676.

Разом з тим, відповідачем починаючи з 01 червня 2016 року для обчислення пенсії позивачу була врахована заробітна плата за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 30 листопада 2014 року, що призвело до зменшення індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії позивача з 4,17676 до 3,16841.

Однак, як стверджує позивач, і цей факт не спростовано відповідачем, із заявою про врахування додаткової заробітної плати ОСОБА_1 до пенсійного органу не звертався.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача про те, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем вирішено постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2015 року по справі №345/1010/15-а, а спір виник з у зв`язку з неналежним виконанням вказаного судового рішення, оскільки спірні правовідносини, що є предметом дослідження судом у цій справі, стосуються відмови відповідача від 15 травня 2024 року у відповідь на заяву позивача від 16 квітня 2024 року щодо застосування індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676 починаючи з 21 грудня 2023 року.

Крім того, колегія суддів зауважує, що підставою закриття Верховним Судом провадження у справі №345/4045/16-а було те, що вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017) або статті 383 КАС України (в діючій редакції) в межах справи №345/1010/15-а, що підстави для зменшення відповідачем індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії позивача з 4,17676 до 3,16841 були відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676, оскільки позивач із заявою про врахування додаткової заробітної плати до відповідача починаючи з 01 червня 2016 року не звертався, а тому врахування пенсійним органом заробітної плати за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 07 листопада 2000 року по 30 листопада 2014 року для обчислення пенсії позивача, що в свою чергу призвело до зменшення індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії позивача з 4,17676 до 3,16841 є протиправним і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 21 грудня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії у розмірі 4,17676.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі №300/4999/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року.