Справа № 554/12153/25
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/172/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4467319 від 10.04.2025 року .

В обгрунтування позову зазначив, що 10.04.2025 р. стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4467319, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Із вказаною постановою позивач категорично не погоджується, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою , що підлягає скасуванню. ОСОБА_1 вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи , а саме доказами, в тому числі з даними зафіксованими фото , відео технічними пристроями , які об`єктивно спростовують його причетність до вчинення адміністративного правопорушення. В свою чергу інспектором УПП в Полтавській області в порушення вимог ст. 286 КУпАП та п. 9 розділу ІІІ Інструкції було проігноровано вказане клопотання та винесена оскаржувана постанова без дослідження відповідних доказів. ОСОБА_1 вказує, що працівником поліції йому не було роз`яснено його прав, визначених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та в призму його необізнаності, було акцентовано на те, де потрібно поставити підпис для отримання копії постанови. Позивач зазначає, що як слідує із оскаржуваної постанови, він порушив швидкісний режим , визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 49 км/год. При цьому відповідач посилається на дані щодо фіксації швидкості руху за допомогою лазерного вимірювача TruCAM LTI 20/20 ТС 000800. Поліцейський проводив момент фіксації швидкості автомобіля TruCAM з рук, що може свідчити про значно більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля , яким керував позивач.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09 вересня 2025 року до суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адміністративний позов ОСОБА_2 , у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначено, що 10.04.2025 р. о 11 год. 30 хв. під час несення служби на автодорозі М03 Київ-Харків-Довжанський ( с. Супрунівка, вул.. Київська) за допомогою лазерного вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 ( серійний номер ТС 000800) було виявлення порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 99 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 49 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу інспектор поліції представився, повідомив водієві причину зупинки транспортного засобу, пояснив суть скоєного правопорушення. Поліцейський повідомив водієві про достатність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та зачитав права особи, що притягується до адміністративної відповідальності ( про ознайомлення з правами, передбаченими ст. 268,289 КУпАП в п. 8 постанови має особистий підпис водія ). Від останнього заяв чи клопотань не надходило, тому інспектором було прийнято рішення про розгляд справи на місці. В результаті чого відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА № 4467319 від 10.04.2025 р., за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Копію вказаної постанову позивачу було вручено на місці розгляду справи, що підтверджується підписом позивача у п. 9 постанови. Представник відповідача зазначає, що при винесені постанови інспектор керувався ПДР України, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушив норм процесуального права. Щодо вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 представником відповідача зазначено, що відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 22-01/32620, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 20.11.2024 та чинного до 20.11.2025 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС 000800 є придатним до застосування на момент фіксації порушення. Лазерний пристрій TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу, що теж передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено використання із рук. Щодо надання відеозаписів вчиненого правопорушення представником відповідача зазначено, що відео фіксація події мала місце 10.04.2025 р. , термін зберігання відео з відео реєстраторів встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 р.. В розділі 8 «Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів» зазначено: строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА 30 діб. Враховуючи, що з моменту вчинення правопорушення і винесення постанови 10.04.2025 р. , до моменту отримання інформації про оскарження постанови 20.08.2025 р. минуло більше 30 днів, надати відеоматеріали з нагрудного відео реєстратора немає можливості. Сервер УПП автоматично знищує відео файли місячної давності після спливу терміну зберігання (а.с.24-30).

Судом на підставі ст.229 КАС України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 квітня 2025 року о 11.30 поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області капітаном поліції Безотосним В.А. ухвалено постанову про те, що ОСОБА_1 10.04.2025, о 11 год. 26 хв., с. Супрунівка, вул. Київська,4Д, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 99 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 49 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху , TruCAM LTI 20/20 ТС 000800 чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, с. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.31).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -ПДР).

Відповідно до ст.7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. п. 1.1.-1.5. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови відповідачем надано відеозапис в відеореєстратора автомобіля поліції, який досліджено судом.

З дослідженого фото-файлу та відеозапису з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000800 вбачається, що автомобіль Volkswagen Passat, днз НОМЕР_1 , рухався в с.Супрунівка, Полтавська обл., зі швидкістю 99 км/год. Вимірювання швидкості здійснювалося працівником поліції на відстані 368.7 м. Ліміт швидкості 50 км/год. Координати: широта 49°3421.25N, довгота 34°2544.65Е (а.с.32).

Як на підставу для скасування постанови позивач посилався на те, що під час вимірювання швидкості ТЗ Volkswagen Passat, днз НОМЕР_1 , лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС000800 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що таким чином не дає змоги використовувати працівником поліції вимірювач швидкості ТЗ у такому режимі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що інспектором у даному випадку лазерний вимірювач Trucam LTI 20/20 ТС №ТС000800 використовувався в ручному режимі, що передбачено приписами ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Суд вважає, що твердження позивача про неправомірність використання поліцейським лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000800 в ручному режимі є безпідставним з таких підстав.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки наведена норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000800 отримав свідоцтво №22-01/32620 від 20.11.2024 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, який засвідчує, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №№ТС000800 відповідає вимогам технічної документації, свідоцтво чинне до 20.11.2025. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі становить +/- 2 м/год в діапазоні від 2 до 200 км/год (а.с.34).

Відповідно до сертифікату від 29.08.2012 №UA-МІ/1-2903-2012, лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС000800 є придатним до застосування (а.с.37).

Слід також зазначити, що відповідно до Інструкції з використання приладу Trucam (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Під час користування приладом TruCam поліцейський керується вказаною Інструкцією.

Викладене підтверджує, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на тринозі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Відтак, можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером №ТС000800 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вказаний пристрій міг використовуватись для заміру швидкості автомобіля позивача.

З огляду на наведене, суд вважає, що подані до матеріалів справи копії фотознімка та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 №ТС000800, в розумінні положень статті 251 КУпАП, мають доказову силу в питанні встановлення факту перевищення позивачем допустимої швидкості руху.

В той час, варто зазначити, що оскільки фіксація руху транспортного засобу позивача проводилась не в автоматичному режимі, розміщення інформаційно-вказівного знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» не є обов`язковим.

Щодо посилання позивача на те, що йому не роз`яснено прав визначених ст. 63 КУ України та ст. 268 КУпАП спростовується судом, оскільки оскаржувана постанова , а саме 8 «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснені» містить особистий підпис ОСОБА_1 (а.с.31).

Щодо посилання позивача на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було вирішене його клопотання про ознайомлення з доказами, в тому числі з даними зафіксованим фото, відео технічними пристроями, які об`єктивно підтверджують або спростовують причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, не спростовують факт вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення та підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім того, ознайомлюючись із постановою, ОСОБА_1 не зазначив у ній будь-яких клопотань письмово, хоча підпис напроти графи «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз»»яснені» поставив.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення відносно позивача оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови ЕНА №4467319 від 10.04.2025 та закриття провадження по справі.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати зі сплати судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись : ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 121, 132, 139, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА № 4467319 від 10.04.2025 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 605 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , РНКППО НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя Л.І.Савченко