Справа № 420/22933/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши питання про залишення позову без розгляду за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Військово-лікарської комісії Збройних Сил України при Комунальному некомерційному підприємстві «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Файнблата Сергія, буд.1) про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), Військово-лікарської комісії Збройних Сил України при Комунальному некомерційному підприємстві «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради (відповідач-2) в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 26.02.2025 року оформлену Довідкою №2555 від 26.02.2025 року Військово-лікарської комісії при Комунальному некомерційному підприємстві « Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради;

- зобов`язати Військово-лікарську комісію Збройних Сил України при Комунальному некомерційному підприємстві «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради провести повторний медичний огляд гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 66 від 27.02.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 16.07.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.08.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року позов залишено без руху після відкриття відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України.

Згідно вимог ухвали позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду у справі №420/22933/25 та вказати докази поважності пропуску такого строку.

В обґрунтування заяви представником відповідача зазначено, що позивач не зазначив всіх обставин при зверненні із заявою про поновлення пропущеного строку. Так, представник відповідача зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2025 року №67-РС встановлено факт, що позивач, матрос ОСОБА_1 , призупинив військову службу у Збройних Силах України самовільно залишив військову частину 05.03.2025 року.

Також, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2025 року № 124 Матросу ОСОБА_2 , колишньому курсанту навчального взводу навчальної роти базової загальновійськової підготовки школи базової загальновійськової підготовки, який 05 березня 2025 року самовільно залишив лікувальний заклад (КНП "МОЦЛІХ" МОР, ОСОБА_3 ), та знаходиться у розпорядженні командира військової частини, якому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02 травня 2025 року № 67-РС призупинено військову службу, призупинити строк військової служби у Збройних Силах України, вислугу років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виключити зі списків змінного складу частини та всіх видів забезпечення з 28 квітня 2025 року.

Отже, з 06.03.2025 року до 06.04.2025 року у позивача будь які перешкоджання та труднощі, що унеможливило своєчасного звернення позивача, на неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) до суду в установлений строк, взагалі відсутні, а посилання адвоката на вищезазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 з 06.03.2025 року перебуває вдома поза межами військової частини протягом п`яти місяців.

Відповідно до частин 1, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Суддя зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Стаття 233 Кодексу законів про працю України врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2025 року №67-РС встановлено факт, що позивач, матрос ОСОБА_1 , призупинив військову службу у Збройних Силах України самовільно залишив військову частину 05.03.2025 року.

Також, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2025 року № 124 Матросу ОСОБА_2 , колишньому курсанту навчального взводу навчальної роти базової загальновійськової підготовки школи базової загальновійськової підготовки, який 05 березня 2025 року самовільно залишив лікувальний заклад (КНП "МОЦЛІХ" МОР, ОСОБА_3 ), та знаходиться у розпорядженні командира військової частини, якому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02 травня 2025 року № 67-РС призупинено військову службу, призупинити строк військової служби у Збройних Силах України, вислугу років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виключити зі списків змінного складу частини та всіх видів забезпечення з 28 квітня 2025 року.

Отже, з 06.03.2025 року до 06.04.2025 року у позивача були відсутні будь які перешкоджання та труднощі, що унеможливило своєчасного звернення позивача до суду в установлений строк, а посилання адвоката на вищезазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 з 06.03.2025 року перебуває поза межами військової частини протягом п`яти місяців, та не виконує обов`язки служби.

19.09.2025 року представником позивача надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Так у заяві зокрема зазначено, що згідно довіки №16 про склад сім`ї Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Платан» виданої від 15.09.2025 року, ОСОБА_1 не проживає і не знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Та наразі місце знаходження ОСОБА_1 адвокатові невідомо. Засоби зв`язку відсутні.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, надмірний формалізм та надмірна гнучкість повинні перебувати у певному балансі під час розгляду та вирішення судом справ. Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин.

Запроваджений в КАС України інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин, саме тому його застосування не може свідчити про надмірний формалізм.

Крім того, правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

У деяких рішеннях ЄСПЛ наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії», п. 109 ).

Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, апеляційне чи касаційне оскарження, ЄСПЛ підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа «Безруков проти Росії», п. 34).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Позивачем на підтвердження зазначених обставин належних та відповідних доказів не надано.

У Рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Згідно до ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Керуючись ч.14.ст. 15 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії Збройних Сил України при Комунальному некомерційному підприємстві «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов