Справа № 280/2102/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2025 року м.Дніпросправа № 280/2102/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 280/2102/23 (суддя Батрак І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року було відмовлено у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа №280/2102/23, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 20.03.2024 року, таким, що не підлягає виконанню.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився відповідач військова частина НОМЕР_1 , та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, відповідач просить скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення про визнання виконавчого листа №280/2102/23, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 20.03.2024 року, таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що військовою частиною НОМЕР_1 добровільно виконане рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року у справі №280/2102/23, для примусового виконання якого було видано виконавчий лист. Таким чином, наявні підстави, передбачені ч.2 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України, для визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню. Судом першої інстанції проігноровано даний факт та всупереч наявним матеріально-правовим підставам для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 .

Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача В/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення розрахунку з позивачем в частині грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні з військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016;

- зобов`язати відповідача В/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 у розмірі 27547,00 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації невикористаного речового майна за час проходження військової служби за період з 25лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію невикористаного речового майна за час проходження військової служби за період з 25 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року залишено без змін.

20.03.2024 за заявою заявника було видано виконавчий лист у справі №280/2102/23, зокрема щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаного речового майна за час проходження військової служби за період з 25 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року.

За приписами ч.1 ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви відповідача, виходив з того, що вказана заявником підстава для визнання виконавчого листа у справі №280/2102/23 таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до визначених ст. 374 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, дійшов висновку, що наведені в ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Заява представника відповідача була обґрунтована тим, що 21.03.2024 позивачу була виплачена сума грошових коштів у сумі 8380,42 грн. як компенсація за неотримане речове майно у 2022 році, що підтверджується платіжною інструкцією №13 від 21.03.2024 та відомістю зарахування заробітної плати від 22.03.2024, наданою ПАТ КТ «Приватбанк». Тобто, військовою частиною добровільно виконане рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що виконання рішення суду відбулося після видачі виконавчого листа судом та після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду (номер ВП №75775280).

Позивач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, вказав суду, що сума, про яку зазначає відповідач як добровільне виконання рішення суду, це є сплачена відповідачем додаткова винагорода, що присуджена на користь позивача рішенням суду у іншій справі № 280/6895/22 (а.с. 167, 173).

З доданої до заяви відповідача платіжної інструкції №13 (а.с.154) не вбачається, що це виплата на виконання рішення суду у адміністративній справі №280/2102/23.

Таким чином, ті обставини, на які посилається відповідач у заяві, не відносяться до визначених ст. 374 КАС України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що відповідач не позбавлений права звернутися до виконавчого органу із відповідною заявою про закінчення виконавчого провадження та додати відповідні докази.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчує виконавче провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вивчивши докази, подані сторонами у справі, дійшов обґрунтованого висновку, що заява відповідача, подана в порядку ст. 374 КАС України, задоволенню не підлягала.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 280/2102/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає, відповідно до ч.2 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак