Справа № 160/290/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/290/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі №160/290/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач-2), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-3), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.06.2019 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.06.2019 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.06.2019 по 05.01.2022 включно із урахуванням абз. 4, 6, п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він проходив військову службу в період з 27.02.2016 по 08.06.2019 у військовій частині НОМЕР_2 , з 11.06.2019 по 05.01.2022 у військовій частині НОМЕР_3 . Вказує, що у період проходження військової служби йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб, роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Позивач вважаючи протиправною бездіяльність стосовно не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позов задоволено.

Відповідачем-3 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно наданих позивачем доказів, у березні 2018 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (відповідач-1). Враховуючи наведене, скаржник вважає, що саме відповідачем-1 мала встановлюватися позивачу фіксована індексація (за наявності підстав) виходячи з порівняння суми підвищення його грошового забезпечення із сумою індексації в умовах березня 2018 року. Відповідачу-2 та відповідачу-3 вказана інформація про встановлення позивачу фіксованої індексації не повідомлялася, тому правових підстав її нараховувати та виплачувати не було. Також вважає, що у даній справі існували правові підстави для залишення позову без розгляду.

Позивач, відповідач-1 та відповідач-2 правом подання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 27.02.2016 по 08.06.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , з 11.06.2019 по 05.01.2022 у військовій частині НОМЕР_3 .

20.10.2024 позивач звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2024 за вих. №2531 повідомлено позивача, що з березня 2018 року індексація нараховувалась з урахуванням базового місяця березень 2018 року. В грудні 2018 року індекс споживчих цін перевищив 103%, що і стало підставою для виплат.

Разом з листом надано довідку №2531/1 від 22.11.2024 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, з якої встановлено, що позивачу індексація нараховувалась з грудня 2018 року по червень 2019 року.

Позивач звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_3 стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби. Заяву направлено засобами поштового зв`язку 04.11.2024, що підтверджується накладною №250.

Доказів надання відповіді матеріали справи не містять.

До відзиву відповідачем-3 надано довідку розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення від 23.01.2025 №46, з якої встановлено нарахування позивачу у березні 2018 року індексації грошового забезпечення, виходячи з базового місяця березень 2018 року. За період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року ІСЦ не перевищував поріг індексації 103%, в грудні 2018 року ІСЦ перевищив поріг індексації 103% і з грудня 2018 року індексація грошового забезпечення виплачувалась щомісячно.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів щодо належного розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Предметом розгляду апеляційної скарги є визначення наявності правових підстав для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу у спірний період індексацію-різницю, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 №1078. З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, за подібних у цій справі обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню під час апеляційного перегляду цієї справи.

Згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

При цьому слід зазначити, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд апеляційної інстанції повторно зазначає, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Застосовуючи вказаний у справі №400/3826/21 підхід та ураховуючи, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку №1078 можна прийти до висновку що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача, військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 06.07.2023 у справі № 560/6684/22, від 15.08.2023 у справі № 400/3784/22 та інших підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

Наведена позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб, застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, у цій справі необхідно встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що визначення березня 2018 року як базового місяця та виплата поточної індексації з 01.03.2018 у межах цієї справи не є спірним.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.). Такий розмір можливої індексації грошового забезпечення - 4463,15 грн., який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018) неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується зокрема, постановою Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №420/3121/22, від 07.11.2022 у справі №420/19954/21 та інших.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період з 14.03.2016 по 08.06.2019:

- грошове забезпечення за лютий 2018 року (без урахування грошової допомоги на оздоровлення та винагороди за участь в АТО/ООС) становило 10807,20 грн. (оклад за військовим званням 115,00 грн.; посадовий оклад 970,00 грн.; надбавка за вислугу років 217,00 грн.; надбавка за особливі умови проходження служби 651,00 грн., премія 4656,00 грн., щомісячна ДГВ 4052,70 грн., таємність 145,50 грн.) (а.с. 29);

- грошове забезпечення за березень 2018 року (без урахування винагороди за участь в АТО/ООС) становило 11347,95 грн. (оклад за військовим званням 1200,00 грн.; посадовий оклад 4090,00 грн.; надбавка за вислугу років 1587,00 грн.; надбавка за особливі умови проходження служби 687,70 грн., премія 3169,75 грн., таємність 613,50 грн.) (а.с. 30).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що дохід позивача збільшився на 540,75грн. (11347,95грн. 10807,20грн.).

З урахуванням наведеного, оскільки розмір підвищення грошового доходу позивача дійсно не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції, що індексація-різниця в розумінні приписів абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 підлягає нарахуванню і виплаті позивачеві з 01.03.2018 по 08.06.2019 військовою частиною НОМЕР_2 та з 11.06.2019 по 05.01.2022 військовою частиною НОМЕР_1 (оскільки з 01.01.2020 військова частина НОМЕР_3 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 ) у сумі 3922,40грн. (4463,15 грн. 540,75грн.) в місяць.

Суд апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи Військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження доводів скарги, щодо відсутності підстав для нараховування та виплати позивачеві індексації-різниці у зв`язку тим, що вона мала встановлюватися відповідачем-1, який в свою чергу не повідомив військові частина НОМЕР_3 та НОМЕР_1 про її встановлення, оскільки такі доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Щодо доводів відповідача-3 про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком висновку суду першої інстанції, що оскільки спірні правовідносини стосуються періоду до 19.07.2022, то вони не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про перерахунок та виплату грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають правовим позиціям Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/290/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак