Справа № 755/15517/25
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/562/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Силкової Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до заявлених позовних вимог просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №017332 від 01.08.2025 року, винесену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Тимощук Ольгою Валеріївною відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), громадянин Республіки Білорусь 30.10.2021 прибув до території України. Позивач мав право законно перебувати на території України до 30.04.2022 року. Тобто, на момент повномасштабного вторгнення позивач знаходився на території України на законних підставах. Однак, із початком повномасштабного вторгнення РФ на території України (24 лютого 2022 року), звернутися із заявою до Державної міграційної служби України не було можливості, оскільки територіальні органи не працювали, було небезпечно пересуватися містом. У зв`язку з тим, що територіальні органи Державної міграційної служби почали прийом громадян, 13.09.2022 року позивач відвідав Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з метою подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак заяву не прийняли та не зареєстрували, його не документували довідкою про звернення за захистом в Україні та не надали рішення про відмову у прийнятті заяви. 06 жовтня 2022 року позивач отримав відповідь ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, відповідно до якої було розглянуто звернення позивача. У вказаній відповіді зазначено, що прийняття рішення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту буде прийнято відповідно до частини 6 статті 5 Закону, за умови дотримання заявником порядку звернення із заявою передбаченою вказаною статтею Закону. У зв`язку з допущенням 13.09.2022 року відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягала у неприйнятті відповідачем належно поданої заяви, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправної та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Київського окружного адміністративного суду 17.07.2024 року у справі №320/14761/23 позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку, визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 року №649; зобов`язано відповідача прийняти рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви позивача; Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/14761/23 від 13.05.2025 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року залишено без змін. У зв`язку з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/14761/23 від 13.05.2025 року, якою підтверджено законність рішення суду першої інстанції, яким зобов`язано відповідача прийняти заяву позивача, 01.08.2025 року позивач звернувся до відповідача, а саме до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції за адресою: м. Київ, узвіз Печерський, 19 для особистого подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Проте, 01.08.2025 року співробітники Управління не прийняли заяву позивача і повідомили, що зможуть її прийняти лише після отримання Позивачем протоколу про адміністративне правопорушення. 01.08.2025 року головний спеціаліст Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Макущенко О.О. склав щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення ПР МКП 017399, за яке передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 203 КУпАП та на підставі протоколу відповідачем 01.08.2025 року складено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, а тому такою, що підлягає скасуванню, а тому звертається до суду з цим позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.08.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом установлено, що 01.08.2025 року відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №017399 за ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Того ж дня заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області Тимощук О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії

ПН МКМ №017332 від 01.08.2025 року, відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 2

ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі

5100,00 грн.

За змістом вищевказаної постанови: «01.08.2025 року, о 10:00 за адресою: м.Київ, вул. Академіка Ромоданова, буд. 17 виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 ».

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. (ст. 10 КУпАП)

Іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. (ст. 16 КУпАП)

Згідно ч. 2 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився.

Згідно ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року задоволено позовні вимоги громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку, визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649 та зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області прийняти рішення щодо прийняття або відмови у прийнятті заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Отже судом встановлено, що позивач вчинив всі необхідні дії для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/14761/23 від 13.05.2025 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року залишено без змін.

Відповідно до частини 16 частини 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

За змістом статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, складений відповідачем протокол розглядається як носій доказової інформації, у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, показання свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали тощо), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, адже відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року позивач належним чином звернувся до органів Державної міграційної служби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та саме бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви зумовили порушення позивачем правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що свідчить про відсутність умислу позивача на вчинення вказаного правопорушення та, відповідно, складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу відповідачем вищевикладене не спростовано та не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що причиною виїзду позивача з території Білорусі є побоювання стати жертвою переслідувань через свої політичні переконання в Білорусі.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вищевказане свідчить про порушення законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Також, з урахування положень ч. 2 ст. 9 КУпАП України суд убачає підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17, судовий збір, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 10, 16, 203, 245, 247, 248, 251, 252, 268, 274, 278-280 КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 5, 6, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області серії ПН МКМ №017332 від 01 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 203 КУпАП, на громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А.

Суддя Н.О. Яровенко