Справа № 160/18570/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18570/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року, (суддя суду першої інстанції Савченко А.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/18570/24 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати Рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-19.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.12.2023 відповідачем прийнято накази №5086-п Про проведення фактичної перевірки ГО MEDELLIN за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 46, яким вирішено: провести фактичну перевірку з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. За результатами перевірки 13.12.2023 складено акт фактичної перевірки, який зареєстрований в органі ДПС 14.12.2023 за №4006/04-36-09-02/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано порушення ст. 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; ст. 226 Податкового кодексу України. На підставі вказаного акту контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ НОМЕР_1 . Так позивачем наголошується, що приймаючи рішення про проведення фактичної перевірки та оформлюючи відповідний наказ, контролюючий орган для належного визначення юридичної підстави, разом із відображенням підпункту 80.2.5 пункту статті 80 ПК України, зобов`язаний також вказати відповідну фактичну підставу (або отримання інформації про порушення, або здійснення визначених законодавством функцій, або за наявності сукупності підстав - вказати обидві), при цьому в наказі №5086-п від 04.12.2023 про проведення фактичної перевірки торгівельного об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 зазначено норму закону, відповідно котрої призначено проведення перевірки - пп. 80.2.2, 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України, проте не зазначено конкретної підстави, котра передувала призначенню перевірки, зокрема не зазначено конкретної інформації, на підставі котрої контролюючим органом вирішено призначити та провести перевірку, не зазначено джерело походження такої інформації.Також, в порушення п. 81.1. ст. 81 ПК України в наказі №5086-п від 04.12.2023 не вказано мету та конкретну фактичну підставу для проведення перевірки. Також позивачем наголошується, що працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області в Акті вказано, що позивач здійснював зберігання, реалізацію тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, а саме реалізація рідини до електронного нагрівача HYPE 30 мл. Вартістю 320 грн., проте, по-перше, докази реалізації таких рідин відсутні, а, по-друге, позивач не здійснював реалізацію рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а реалізував перевіряючому харчовий ароматизатор, й на вітринах також були виставлені харчові ароматизатори, котрі можуть бути змішані з метою створення рідини, котра використовується в електронних сигаретах, проте самі рідини позивачем не створювалися та не реалізовувалися, а висновок перевіряючих про реалізацію рідин ґрунтується виключно на припущеннях перевіряючих.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 20.12.2024 задовольнив позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-19.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу. А встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав (які й зокрема застосовуються сукупно) для проведення перевірки кожна не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена.

Позивачем на адресу суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, останній просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також, позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 7200 грн.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на останню, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.05.2022, про що внесено запис до Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер запису 2 00150645, перебуває на обліку як платник податків та зборів в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та здійснює господарську діяльність за видом діяльності 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 04.12.2023 №5086-п керуючись ст.19-1, ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями призначено проведення фактичної перевірки торгівельного об`єкту MEDELLIN за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 46, з питань дотримання норм законодавствау сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятися згідно зі ст. 102 Податкового кодексу України. Превірку розпочати з 04.12.2023 тривалістю не більше 10 діб.

На підставі вказаного наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області та направлень на перевірку від 04 грудня 2023 року №6974та №6975, посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області 13.12.2023 о 15 год. 00 хв. розпочато проведення фактичної перевірки торгівельного об`єкту MEDELLIN за адресою АДРЕСА_1 .

З направлень на перевірку від 04 грудня 2023 року №6974та №6975, копії яких містяться в матеріалах справи, слідує, що ці направлення на проведення фактичної перевірки пред`явлені продавцю ОСОБА_2 разом із врученням останньому копії наказу від 04.12.2023 №5086-п про проведення фактичної перевірки 13.12.2023 о 15 год. 00 хв., що підтверджується його підписом у цих направленнях.

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт фактичної перевірки, який зареєстрований в органі ДПС від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-19, згідно з яким проведеною фактичною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- ст. 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

- ст. 226 Податкового кодексу України.

Вказані висновки акта фактичної перевірки обґрунтовано тим, що перевіркою встановлено факт реалізації (зберігання) товарів (алкогольних напоїв, тютюнових виробів) рідина до електронного нагрівача HYPE 30 мл., вартість якого становить 320 гривень. Таким чином, перевіркою встановлено зберігання, реалізація тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності марок акцизного податку встановленого зразку, а саме реалізація рідин до електронного нагрівача HYPE 30 мл., вартістю 320 гривень.

Актом відмови від підписання матеріалів перевірки від 14 грудня 2023 року передбачено, що після ознайомлення з актом №4006/04-36-09-19 від 14.12.2023, керівник підприємства або особа що його заміщує ( а у випадках їх відсутності особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовився від підписання матеріалів перевірки

08.02.2024р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №5936/04-36-09-04/ НОМЕР_1 , згідно з яким за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним від 14.12.2023 №4006/04-36-09-19 встановлено порушення ст.. 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами та доповненнями); ст. 226 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями).

Згідно з абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального застосовано до ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі: 17000,00 грн. за реалізацію електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах без наявності марок акцизного податку встановленого зразка.

Незгода позивача з рішенням про застосування фінансових санкцій №5936/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 08.02.2024 стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-19 не є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мали значення, а тому не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; 80.2.3 - письмове звернення покупця (споживача); 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.

У постановах від 05 квітня 2023 року (справа № 200/1354/21-а), від 11 січня 2023 року (справа №160/2357/21), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 05 листопада 2018 року (справа №803/988/17), від 22 травня 2018 року (справа №810/1394/16), від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17) Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Щодо правового змісту підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, в яких зазначив, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

У зазначеній постанові суду Судова палата зосередила увагу на тому, що у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб. Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у спірному випадку контролюючим органом (відповідачем у справі) не було обгрунтовано підстав для призначення фактичної перевірки, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України. Не було надано відповідачем суду доказів того, що ним була отримана інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства. Про наявність такої інформації відповідач не повідомляв суду а ні у відзиві на позов, а ні у запереченнях на відповідь на відзив.

Таким чином, застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду та враховуючи недоведеність відповідачем фактичних підстав для призначення перевірки, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, суд вважає необгрунтованим призначення фактичної перевірки і з підстав, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що у спірному випадку контролюючим органом не було дотримано вимог закону щодо визначених підстав для призначення фактичної перевірки, що, у свою чергу, свідчить про неправомірність проведення відповідачем такої перевірки.

У свою чергу, невиконання або порушення вимог Податкового кодексу України при призначені та проведенні перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, оскільки така перевірка не може породжувати будь-яких правових наслідків, окрім наслідків не легітимності усіх дій/рішень, які вчинені/прийняті у межах та за наслідками такої перевірки.

Установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, суд може не переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №1340/3590/18 (постанова від 26.09.2022).

суті порушень позивачем чинного законодавства, які виразились у реалізацію електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, зафіксованих в акті фактичної перевірки, суд установив таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України врегульовано Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995р. №481/95-ВР (надалі Закон №481/95-ВР)

Статтею 1 Закону №481/95-ВР передбачено, що терміни електронна сигарета, рідини, що використовуються в електронних сигаретах вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Податковому кодексі України (надалі ПК України); ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Нормами ст.14 ПК України визначено поняття тютюнових виробів, електронної сигарети та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, зокрема:

п.п. 14.1.563 визначено, що електронна сигарета - це виріб, який може бути використаний для споживання (вдихання) парів, що утворюються внаслідок нагрівання компонентами такого виробу рідин, що містять або не містять нікотин. Електронні сигарети можуть бути одноразовими або багаторазовими;

п.п. 14.1.564 визначено, що рідини, що використовуються в електронних сигаретах - це рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях;

п.п. 14.1.252 визначено, що тютюнові вироби - це сигарети з фільтром та без фільтра, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Законами України № 465, 466 від 16.01.2020 внесено зміни в частині правил торгівлі рідинами для електронних сигарет до Закону №481/95-ВР та ПК України.

Відтак, з 01.01.2021 виробництво та продаж рідин, що використовуються в електронних сигаретах, підлягає ліцензуванню, а самі рідини повинні бути з марками акцизного збору. При цьому не має значення чи містить така рідина нікотин чи ні. Ліцензуванню підлягає: виробництво рідин, що використовуються в електронних сигаретах; роздрібна торгівля рідин, що використовуються в електронних сигаретах; оптова торгівля рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Питання сплати акцизного податку при продажу рідин, що використовуються в електронних сигаретах, врегульований розділом VI ПК України.

Слід зауважити, що п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів віднесено, зокрема, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Згідно вимог п.226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що не марковані: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Статтею 226 ПК України передбачені загальні правила маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно п.215.3.31. ст. 215 ПК України рідини, що використовуються в електронних сигаретах: Код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 2404 12 00 10, 2404 19 90 10, 2404 12 00 90, 2404 19 90 90.

Натомість, контролюючий орган дійшов висновку про те, що рідини, які перебували на реалізації у позивача, мали властивості, що відносять їх до товарної позиції, а саме рідин, що використовуються в електронних сигаретах та потребують ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюнових виробів.

Так, як наголошується представником позивача рідина до електронного нагрівача HYPE 30 мл., вартістю 320 гривень, яка була реалізована під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 є саме харчовим ароматизатором (котрі не є підакцизним товаром), а відтак й не є підакцизними та не потребують отримання марок акцизного податку.

Водночас, матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не містять доказів того, що товари, що реалізовувалися позивачем містять код товару УКТ ЗЕД 2404 12 00 10, 2404 19 90 10, 2404 12 00 90, 2404 19 90 90.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-19 не є законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суд першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Позивачем до суду апеляційної інстанції була подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення додаткових витрат позивач надав копію акту приймання передачі послуг від 13.02.2025, відповідно до якого, позивачу надані таку послуги адвоката: 1) ознайомлення з апеляційною скаргою вартість 800 грн (затрачено часу півгодини); 2) підготування відзиву на апеляційну скаргу вартість 6400 (затрачено часу 2 години).

Як видно з матеріалів справи, послуги з правничої допомоги надані адвокатом на підставі договору №03/01/2023-1, додаткових угод до договору.

Обсяг наданих в суді апеляційної інстанції послуг також підтверджується детальним описом. На підтвердження повноважень адвоката до матеріалів справи долучений ордер.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Проаналізувавши документи щодо витрат на правничу допомогу колегія суддів вважає доводеним факт понесення позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги в цій справі, враховуючи задоволення судом позовних вимог, останній має право на відшкодування витрат за рахунок відповідача.

Разом із цим, з огляду на те, що дана справа є справою незначної складності, а обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, вказує на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною зі складністю справи, відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 2500,00 гривень.

Відтак, з урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з правничої допомоги, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляцйну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 залишити без змін.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати з правничої допомоги у розмірі 2500 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш