Справа № 191/3127/25
Суддя: Твердохліб А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3127/25
Провадження № 2-а/191/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козарик Н.А., до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Синельниківський ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області ПМУЮ (м.Одеса), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козарик Н.А., звернувся до суду з даним позовом, в якому вказала, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, військовозобов`язаним, який у відповідності з чинними нормами законодавства України, з 18.05.2023 року (взятий) перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 за категорією обліку «Військовозобов`язаний». Крім того, 04.07.2024 у відповідності з вимогами чинного законодавства, оновив свої персональні дані через електронний за стосунок Резерв+ .

Позивач в період з 2023 по 2025 рік проходить медичні огляди військово-лікарських комісій, за рішеннями яких, у зв`язку з наявністю у нього важких хронічних захворювань та післяопераційних ускладнень (Післяхолецистектомічний синдром, хронічний холангіопанкреатит фаза загострення, із зовнішньо-секреторною недостатністю підшлункової залози. Метаболічно асоційована стеатотична хвороба печінки. Хронічний гастродуоденіт, фаза загострення з ерозіями астрального відділу шлунка та ЦДПК. Гастроезофагальна рефлексна хвороба з рефлекс-езофагітом ступіньА, Гіпоталомічний синдром, ожиріння ІІ ст.складного ґенезу, цукровий діабет 2 тип, субклінічной гіпотиреоз (НК025; К91.5, К83.0, К86.1; К76.0 К52.8 К21.0 К26.7, К29.9 Е23.3, Е66.92, Е11.9,Е03.8) , неодноразово визнавався «Тимчасово непридатним до військової служби, з повторним переоглядом». При цьому, при переоглядах, дообстеженнях, лікуванні у медичних установах, Позивач відвідував ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, 04.07.2024 на вимогу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633 ІХ від 11.04.2024, яким положення ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством, ОСОБА_1 уточнив через за стосунок РЕЗЕРВ+ свої персональні дані. Що підтверджується копіями: довідка ВЛК від 30.05.2024, довідка ВЛК від 02.08.2024, направленням №5559 від 27.09.2024, Картою обстеження та медичного огляду від 04.10.2024, висновку лікаря від 03.10.2024, свідоцтвом про хворобу від 04.10.2024, повістки №3406 від 31.05.2024, повістка №4248 від 24.06.2024, довідкою ВЛК №7 від 02.01.2025, військово-обліковий документ №00, які додані до позовної заяви, як письмові докази.

Вкотре, до ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач прибув 21.02.2025 для отримання направлення на медичний переогляд ВЛК, так як, попередній огляд військово-лікарською комісією від 02.01.2025 року завершився, прийняттям ВЛК постанови про те, що ОСОБА_1 «Тимчасово непридатний до військової служби (повторний огляд 23.02.2025)» за ст. 56 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ.

При, виготовленні направлення для проходження ВЛК, службовими особами (працівниками) ІНФОРМАЦІЯ_5 у грубій формі, спілкувались з позивачем, висловлюючи, що він ухиляється від виконання військового обов`язку, тощо. Також позивача, звинуватили у тому, що він порушив правила військового обліку, так як вчасно не став після досягнення 27 років на військовий облік. На пояснення позивача, про відсутність його вини, та помилкового твердження, будь-яких обґрунтувань не було прийнято, лише вказано, про його обов`язок сплатити 17 000 грн. штрафу за порушення. Позивачем, згоди не було надано, а також, наголошено, що ніяких правопорушень ним не вчинено, він вчасно оновив свої персональні дані, є військовозобов`язаним, а не призовником, неодноразово проходить військово-лікарські комісії, тощо.

Цього ж дня (21.02.2025), позивачу була виписана повістка №4/1015 від 21.02.2025 року про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 28.05.2025 з метою «МЕДИЧНОГО ПЕРЕОГЛЯД ВЛК». До 27.05.2025 позивач проходив медичний огляд ВЛК, та за результатом його огляду свідоцтвом про хворобу №2025-0227-1183-7 від 27.05.2025 на підставі ст. 54а, графи ІІ розкладу хвороб визнаний «Непридатний до військової служби». Рішення ВЛК направлено на погодження до 20 регіональної ВЛК, та станом на день звернення до суду з позовною заявою не затверджено.

З тексту Постанови ІНФОРМАЦІЯ_5 №112 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27.02.2025 вбачається, що «….. 21.02.2025 по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів і його заяви, було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 1996 року народження 20.04.2023 року рішенням призивної комісії Протокол №6 був звільнений від призову на строкову військову службу згідно ч.2 п.2 ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» по досягненню 27 річноговіку, знятий з обліку призовників та з 20.04.2023 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у РТЦК та СП за місцем реєстрації або фактичного мешкання та по теперішній час, не має належним чином оформлених військово-облікових документів, чим порушив вимоги п.п1 п1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених ПКМУ від 30.12.2022 №1487 (зі змінами абз.8 ч.3 абз 8 ч.9 та абз.6 ч.10 ст.1 Закону України по військовий обов`язок та військову службу» чим вчинив правопорушення передбачене ст. 210 КУпАП.

Як зафіксовано в Постанові №112, ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення щодо не перебування з 20.04.2023 року на військовому обліку військовозобов`язаних у РТЦК та СП за місцем реєстрації або фактичного мешкання та по теперішній час, не має належним чином оформлених військово-облікових документів.

Однак, дане твердження спростовується та зводиться нанівець, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 1996 року народження, як призовник до 19.04.2023 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вже, 20.04.2023 року рішенням призивної комісії Протокол №6 був звільнений від призову на строкову військову службу згідно ч.2 п.2 ст. 18 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу» по досягненню 27 річного віку, знятий з обліку призовників. Відомостей про зміну ОСОБА_1 у період часу з 20.04.2023 по 21.02.2025 року, адреси місця проживання (перебування), сімейного стану, стану здоров`я, освіти, місця роботи і посади, Постанова №112, навіть вже після уточнення позивачем своїх персональних даних, не містить, як і не містять первісні облікові документи, які перебувають в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало. Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

З огляду на таке, необхідно зазначити, що позивачем вчасно у відповідності з вимогами норм чинного законодавства, оновив свої персональні дані, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста,(Резерв+), і на момент уточнення а це: 04.07.2024 рік, ОСОБА_1 вже мав військово-обліковий документ, перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 у статусі «ВІЙСЬКОВОЗОБОВ`ЯЗАНОГО» про що в реєстрі оберіг міститься номер: 0.

Таким чином, інкриміноване правопорушення позивачу, є безпідставним, тому просить суд Скасувати постанову №112 начальника(керівника) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 27.02.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210 Кодексу України про накладення на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн. та у розмірі 726,72 грн. по за подачу заяви про забезпечення позову, також, витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 (п`яти тисяч) гривень.

До початку проведення судового засідання від адвокатом позивача надано суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козарик Н.А., підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно роздруківки військово-облікового документу резерв+ Міністерства оборони України, військовозобов`язаним ОСОБА_1 , 21.04.1996 року дані уточнено 04.07.2024 року, 21.02.2025 року, вчасно (а.с.13,14).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.01.2025 року, солдат запасу ОСОБА_1 , тимчасово непридатний до військової служби (повторний огляд 23.02.2025 року) (а.с.15).

27 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн., за обставин, що 21.02.2025 року о 10 год. 00 хв., по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено факт порушення правил військового обліку. Відповідно до наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів і його заяви, було виявлено, що ОСОБА_1 , 1996 року народження, 20.04.2023 року рішенням призовної комісії (протокол №6), був звільнений від призову на строкову військову службу, згідно п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» по досягненню 27-річного віку, знятий з обліку призовників та з 20.04.2023 року не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у РТЦ та СП та місце реєстрації або фактичного мешкання та по теперішній час не має належним чином оформлених військово-облікових документів, чим порушив вимоги пп.1 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних , викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (зі змінам), та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.11-12).

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2ч.1ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"(в редакції станом на час події 07.07.2020) передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку підчас перебування на військовому обліку призовників.(Але з 04.04.2024 ця норма змінена і вік перебування на обліку призовників знижено з 27років до25років.)

Однак, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні-не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В цій же справі судом встановлено, що позивач, якому ще у 21.04.2024 року виповнилося 27 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , як відсутні дані, що він змінював місце проживання.

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч.3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

На виконання ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 21.02.2025 року, проте на нього склали постанову за ч.3 ст. 210 КУпАП за не постановку з 20.04.2023 року на облік військовозобов`язаних у РТЦК та СП за місцем реєстрації або фактичного проживання, на той момент, коли не існувало ні норми ч.3 ст. 210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку, як і не оповіщений.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП з 20.04.2023 року, тому що норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив 04.07.2024 року.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими, тому вони підлягають задовольнити в повному обсязі.

Згідно зі ст. 133 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 КАС України).

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн. 60 коп., 726 грн. 72 коп. та витрат на правничу допомогу, але у сумі 3000 грн, зважаючи на складність справи та тривалість її розгляду. Понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджено додатковою угодою №1 до договору №54/25 про надання правничої (правової) допомоги від 13 червня 2025 року, акту приймання-передачі виконаних робіт на вказану суму від 21.06.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, Конституції України, керуючись ст.ст.77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козарик Н.А., до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Синельниківський ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області ПМУЮ (м.Одеса), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №112 від 27 лютого 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за ч.3 ст.210 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про притягнення за постановою №112 від 27 лютого 2025 року до адміністравтиної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_7 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 :

- витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.,

- витрати зі сплати судового збору в сумі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 72 коп.,

- 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Після набрання рішенням суду законної сили, скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року у справі №191/3127/25 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні №78078268 про стягнення штрафу на користь держави на виконання постанови №112 від 27 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 вересня 2025 року.

Суддя А. В. Твердохліб