Справа № 620/7116/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м.Чернігів Справа № 620/7116/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просить наступне.

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 43 від 23.05.2025.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи в колгоспі з 01.01.1983 по 14.03.2002.

Ухвалою судді від 01.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

31 травня 2025 року позивачу виповнилося 60 років, тому він набув право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Маючи більше 32 років страхового стажу, 16 травня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В Семенівському підрозділі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було надано рішення про відмову в призначенні пенсії за віком № 43 від 23.05.2025.

Рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки заява позивача, за принципом екстериторіальності, потрапила на розгляд саме до вказаного управління.

Рішення про відмову мотивовано тим, що страховий стаж позивача становить тільки 22 роки 2 місяці 2 дні.

До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 01.01.1983 по 14.03.2002, оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих вихододнів та реорганізацію колгоспу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж для призначення мені пенсії становить 32 роки, який у мене є в наявності.

Згідно записів в трудовій книжці позивача, зокрема, він працював в період з 01.01.1983 по 14.03.2002 в колгоспі «Авангард». 20 січня 2000 року колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард» було реорганізовано в ТОВ «Авангард».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІ) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно статті 7 Закону № 1788-ХІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Так, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (далі - в редакції, чинній на час внесення спірних записів в трудову книжку).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17 (адміністративне провадження № К/9901/24469/18).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Відповідно до трудової книжки позивача, наявні наступні записи щодо роботи у спірному періоді:

- 01.01.1983 прийнятий на роботу в колгосп «Авангард» трактористом;

- 20.01.2000 колективне сільгосппідприємство «Авангард» реорганізовано в ТОВ «Авангард»;

- 14.03.2002 звільнений з членів КСП «Авангард» за власним бажанням.

Усі записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи в спірні періоди вчинені відповідно до вимог чинних на той час нормативно-правових актів.

Окрім того, на сторінках 18-19 трудової книжки маються наступні записи про участь позивача в громадському господарстві колгоспу, зокрема, про встановлені та відпрацьовані вихододні: за 1983 рік: встановлений мінімум 60 вихододнів, відпрацьовано 69; за 1986 рік: - 280, відпрацьовано 220, причини поважні; за 1987 рік: 280, відпрацьовано 289; за 1988 рік: 280, відпрацьовано 299; за 1989 рік: 280, відпрацьовано 286; за 1990 рік: 280, відпрацьовано 286; за 1991 рік: 280, відпрацьовано 296; за 1992 рік: 280, відпрацьовано 282; за 1993 рік: 280, відпрацьовано 284; за 1994 рік: 280, відпрацьовано 283; за 1995 рік: 280, відпрацьовано 152, шофер не поваж. прич.; за 1996 рік: по догляду; за 1997 рік: по догляду; за 1998 рік: по догляду; за 1999 рік: по догляду; за 2000 рік: по догляду.

Вказані записи було внесені на підставі особових рахунків.

Таким чином за 1983 рік, а також з 1986 по 1994 роки позивачем було повністю відпрацьовано встановлений мінімум вихододнів (окрім 1986 року), при цьому відсутня інформація, що він не відпрацював мінімум вихододнів у 1986 році без поважної причини, навпаки зазначено, що причини поважні.

У 1995 році позивачем було відпрацьовано 152 вихододні з 280 (зазначено, що причини не поважні), позаяк ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася дочка - ОСОБА_2 і тому з 1995 року він займався доглядом за дочкою і фактично не працював, а дружина вийшла на роботу.

З 27.10.1983 по 03.11.1985 позивач проходив строкову військову службу в радянській армії, і цей період йому зараховано до страхового стажу.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

Отже стаж позивача у 1995 році (де вказано про не поважність причин) складає: 152:25,4 = 5,98, тобто 5 повних місяців. Кількість днів дорівнює: 152-(5х25,4)=25 днів. Таким чином стаж за 1995 рік складає 5 місяців 25 днів.

Отже, за роки роботи в колгоспі, якщо навіть не враховувати період по догляду за дитиною з 1996 року, позивачу має бути зарахований наступний страховий стаж:

за 1983 рік 0 р. 9 міс. 26 днів (тобто всі дні до початку служби в армії);

за 1986 рік 1 р. 0 міс. 0 дн. (причини невиконання поважні);

за 1987 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1988 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1989 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1990 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1991 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1992 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1993 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1994 рік 1 р. 0 міс. 0 дн.;

за 1995 рік 0 р. 5 міс. 25 дн.

Усього за вказаний період (1983 та з 1986 по 1995) має бути зараховано 10 років 3 місяці 21 день. Якщо додати 22 роки 2 місяці 2 дні, які позивачу зараховані відповідачем, то його стаж має складати 32 роки 5 місяців 23 дні.

Окремо суд защзначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене мого конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно довідки Трудового архіву Семенівської міської ради Чернігівської області від 13.05.2025 № 07-03/16 у трудовому архіві на зберіганні знаходився фонд № 62 «Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард» с. Погорільці Семенівський район Чернігівської області» у кількості 980 одиниць зберігання за 1945-2003 року.

22 березня 2024 року у зв`язку з обстрілом зі сторони рф відбулося загорання приміщення, орендованого Трудовим архівом, внаслідок чого було знищено майно Трудового архіву та архівні документи, які передавалися на зберігання, що підтверджується відповідним Актом комісії.

Таким чином внаслідок збройної агресії російської федерації позивач позбавлений можливості підтвердити свою трудову участь у колгоспі (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі) додатковими архівними документами.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Слід зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і моє право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (моя вина відсутня).

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Від так, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колгоспі за період з 01.01.1983 по 14.03.2002 можна прийти до висновку, що відповідач не обгрунтовано та безпідставно не врахував до страхового трудового стажу позивача період роботи в колгоспі.

Натомість, вказані записи у трудовій книжні підтверджують факт його роботи у спірний період.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 43 від 23.05.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи в колгоспі з 01.01.1983 по 14.03.2002.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ