Справа № 440/5118/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 р. Справа № 440/5118/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСТОК" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, повний текст складено 16.06.25 по справі № 440/5118/25

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСТОК"

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросток" про стягнення податкового боргу у розмірі 68019,64 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросток" податковий борг: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості у розмір 57378,99 (п`ятдесят сім тисяч триста сімдесят вісім гривень дев`яносто дев`ять копійок) на р/р UA0016676, отримувач ГУК у Полтавській області/ тг. м. Зіньків/18010400, код отримувача 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації: 18010400; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 10640,65 (десять тисяч шістсот сорок гривень шістдесят п`ять копійок) на р/р UA0016668, отримувач ГУК у Полтавській області/ тг. с.Вел.Будища/18010400, код отримувача 37959255, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), код класифікації: 18010400.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгросток", не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає оскаржуване рішення місцевого окружного адміністративного суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, і таким, що порушує охоронювані законом права та інтереси ТОВ "Украгросток". В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те , що в матеріалах справи відсутні докази які підтверджують заявлені суми боргу позивачем. Більше того, у справі відсутні докази проте, що сторони узгодили суму заборгованості, яка заявлена в позові. Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань. Разом з цим, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку. Так під час розгляду справи не було встановлено, що сума податкового боргу є узгодженою, оскільки податкову вимогу №0-1631 від 03.06.2024 відповідач отримував на іншу суму заборгованості, а відтак відсутні підстави для задоволення позову, оскільки в податковій вимозі вказана інша сума податкового боргу. Просить суд скасувати Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 440/5118/25 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

ГУ ДПС у Полтавській області вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню. Просить суд в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОСТОК» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 по справі № 440/5118/25 відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що за даними позивача за ТОВ "Украгросток" обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 68019,64 грн, який виник за наступних підстав.

На підставі акта перевірки від 14.06.2024 №8347/16-31-04-07/34463495 прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.07.2024 :

- №0/10366/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 9431,56 грн,

- №0/10364/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 1209,09 грн.

Податкові повідомлення - рішення від 15.07.2024 №0/10366/0407 та №0/10364/0407 отримані відповідачем 16.07.2024.

Також, на підставі акта перевірки від 14.06.2024 №8544/16-31-04-07/34463495 прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.07.2024 :

- №0/10362/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 50756,55 грн,

- №0/10361/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 6539,79 грн.

Податкові повідомлення - рішення від 15.07.2024 №0/10362/0407 та №0/10361/0407 отримані відповідачем 15.07.2024.

Сторонами не надано доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, а також його оскарження до суду.

Таким чином, грошове зобов`язання визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 15.07.2024 №0/10366/0407 , №0/10364/0407 , №0/10362/0407 , №0/10361/0407 є узгодженим.

Крім того, на підставі статті 129 Податкового кодексу України позивачем нараховано пеню у розмірі 82,65 грн. на суму грошового зобов`язання, визначеного в розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості до податкової декларації № від 12.02.2024 (згідно ІКП по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у відповідності до ст. 129 ПК України.).

Таким чином, за відповідачем обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 68019,64 грн.

Податковий орган звертає увагу , що 03.06.2024 винесено податкову вимогу №0-1631 на суму узгодженого податкового боргу у розмірі 144848,77 грн, яка отримана відповідачем 25.06.2024.

Задовольняючи позовну вимогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий борг є узгодженим, у добровільному порядку відповідачкою не сплачений, тому підлягає стягненню за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22 серпня 2018 р. по справі 820/1878/16, у разі коли предмет позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у такій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав з якими законодавець пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За приписами абзаців 1 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як встановлено вище , податковий борг у розмірі 68019,64 грн, за стягненням якого звернувся податковий орган, виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 15.07.2024 №0/10366/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 9431,56 грн, №0/10364/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 1209,09 грн., №0/10362/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 50756,55 грн, №0/10361/0407, яким визначено штрафну санкцію у розмірі 6539,79 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані ТОВ "Украгросток", що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідачем у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура оскарження податкового зобов`язання, визначеного вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, що не спростовується відповідачем, тобто грошове зобов`язання визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 15.07.2024 №0/10366/0407 , №0/10364/0407 , №0/10362/0407 , №0/10361/0407 є узгодженим.

ТОВ "Украгросток" визначені такими податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання не сплатив, а тому такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Також, на підставі статті 129 Податкового кодексу України позивачем нараховано пеню у розмірі 82,65 грн. на суму грошового зобов`язання, визначеного в розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості до податкової декларації № від 12.02.2024 .

Апеляційна скарга не містить жодних доводів незгоди з вищенаведеним.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те , що під час розгляду справи не було встановлено, що сума податкового боргу є узгодженою, оскільки податкову вимогу №0-1631 від 03.06.2024 відповідач отримував на іншу суму заборгованості, а відтак відсутні підстави для задоволення позову, оскільки в податковій вимозі вказана інша сума податкового боргу.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Абзацом 1 пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, якщо розмір податкового боргу збільшився після надсилання податкової вимоги, то податковий орган не повинен надсилати нову податкову вимогу незалежно від того, з якого саме податку збільшився податковий борг - із того, що зазначений у податковій вимозі, чи з іншого. При цьому, заявник (позивач) не повинен подавати до суду доказів, що підтверджують надсилання повторних податкових вимог у разі, якщо податковий борг збільшився після надсилання податкової вимоги.

Так, у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 та інших.

В даному випадку, податковим органом до стягнення заявлено податковий борг, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 15.07.2024 №0/10366/0407 , №0/10364/0407 , №0/10362/0407 , №0/10361/0407 та пені , нарахованої на підставі статті 129 Податкового кодексу України у розмірі 82,65 грн. на суму грошового зобов`язання, визначеного в розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості до податкової декларації № від 12.02.2024

Дані податкові зобов`язання є узгодженими, строк сплати за ними настав та такі набули статусу податкового боргу.

Відповідачем не надано доказів скасування податкових повідомлень-рішень, або сплати заявленого до стягнення податкового боргу на суму 68019,64 грн.

Аналогічний паровий висновок викладено в постанові Верховного суду від 09 січня 2024 року у справі справа № 160/9696/22.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існує податкова заборгованість, яка є узгодженою та підлягає стягненню за рішенням суду, відтак позовні вимоги про стягнення податкового боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегія суддів не впливають.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 по справі № 440/5118/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий