Справа № 400/505/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 р. № 400/505/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2

треті особиОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач), за участю третьої особи ОСОБА_2 з вимогами про:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у ненаданні повної відповіді (інформації та копій документів) на запити адвоката Валешинського Максима Ігоровича від 29.11.2024 року та 11.12.2024 року в інтересах клієнта ОСОБА_2 ;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» запит адвоката Валешинського Максима Ігоровича від 11.12.2024 року в інтересах ОСОБА_2 , надати запитувану інформацію та копії документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на адвокатські запити від 29.11.2024 року та 11.12.2024, які направлені поштовим відправленням, відповідачем не надано повної відповіді, чим порушено порядок надання відповіді на адвокатський запит. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, порушують права позивача на отримання інформації та перешкоджають здійсненню адвокатської діяльності.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

01.05.2025 р. Відповідачем надано Відзив на позовну заяву, вважає позов необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню. ІНФОРМАЦІЯ_2 не є органом, який володіє запитуваною позивачем інформацією та який може надати інформацію та копії документів за питаннями №2-6 адвокатського запиту від 11.12.2024 №310 та інформації, копії документів за питаннями №2-4 адвокатського запиту від 05.12.2024 №289 видати адвокату копію витяг з акту службового розслідування щодо загибелі військовозобов`язаного ОСОБА_3 ; копію витягу з наказу про результати службового розслідування щодо загибелі військовозобов`язаного ОСОБА_3 ; копію наказу про виключення військовослужбовця ОСОБА_3 зі складу військової частини; копію повідомлення військової частини про загибель ОСОБА_3 , а також повну інформацію щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . Надання дублікату (копії) сповіщення може вирішуватися у порядку передбаченому п.15 розділу VI Інструкції №280, лише у разі звернення членів сім`ї (близьких родичів) до відповідного ТЦК та СП щодо отримання повторного сповіщення сім`ї, та не можу бути видано за адвокатським запитом. ОСОБА_2 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підтверджуючими документами про наявність родинних зав`язків з загиблим ОСОБА_3 про видачу повторного сповіщення сім`ї.

09.06.2025 р. Позивачем надано додаткові пояснення по справі, де з поясненнями наданими Відповідачем не згоден, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

17.02.2025 р. та 10.06.2025 р. третя особа надав письмові пояснення по справ.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Валешинський М.І. є адвокатом та на підставі ордеру серії ВЕ №1138828 від 29.11.2024 надає правничу допомогу ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з адвокатським запитом від 29.11.2024 р. в інтересах ОСОБА_2 , у якому просив надати інформацію та належним чином завірені копії документів, а саме: сповіщення про загибель ОСОБА_3 ; витягу з акту службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 ; витягу з наказу про результат службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 ; наказу про виключення військовослужбовця ОСОБА_3 зі складу військової частини. Інформація та копії документів були потрібні для отримання достовірної інформації родичем (рідним братом) загиблого про обставини загибелі, також для отримання виплат в органах місцевого самоврядування, для можливості звернення з запитом до військової частини, а також для отримання в подальшому можливості звернення до ТЦК та СП з заявою про надання відстрочки від призову по мобілізації.

09.12.2024 року на електронну адресу позивача надійшов лист відповідача від 09.12.2024 року № 14941, за змістом якого останній повідомляє, що «згідно рішення Ленінського районного суду в м. Кіровоград справа № 405/9143/23 2-0/405/171/23 від 14.03.2024 року було встановлено факт перебування на повному утриманні ОСОБА_3 його падчерки - ОСОБА_4 . Тобто на момент смерті родинне коло складало тільки з ОСОБА_4 ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за інформацією та роз`ясненнями не звертався. Із Вашого запиту не зрозуміла мета отримання ОСОБА_2 документів, які зазначено.».

11.12.2024 року на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено повторний адвокатський запит.

Листом від 13.12.2024 № 15111 Відповідач надав відповідь на запит наступного змісту: «На Ваш запит № 310 від 11.12.2024 р. повідомляємо, що « ОСОБА_2 , згідно Постанови КМУ № 168, Наказу МОУ № 45 та статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має права на одноразову грошову допомогу по загиблому ОСОБА_3 .. А також згідно з Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженою постановою КМУ №560 п. 58 військовозобов`язані подають особисто заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Не погоджуючись з протиправними діями відповідача щодо ненадання повної відповіді на адвокатський запит, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі-Закон №5076, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №5076 адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Частиною другою статті 24 Закону №5076 передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №5076 відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Отже, адвокатські запити ОСОБА_1 відповідали вимогам статті 24 Закону № 5076-VI, направлялися в інтересах позивача та мали бути розглянуті відповідачем у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 826/22531/15.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

Статтею 1 вказаного Закону обумовлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За правилами статті 5 Закон № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI).

В силу частини першої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Так, із наявних у матеріалах справи відомостей убачається, що 29.11.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію та належним чином завірені копії документів, а саме: сповіщення про загибель ОСОБА_3 ; витягу з акту службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 ; витягу з наказу про результат службового розслідування щодо загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 ; наказу про виключення військовослужбовця ОСОБА_3 зі складу військової частини. Інформація та копії документів були потрібні для отримання достовірної інформації родичем (рідним братом) загиблого про обставини загибелі, також для отримання виплат в органах місцевого самоврядування, для можливості звернення з запитом до військової частини, а також для отримання в подальшому можливості звернення до ТЦК та СП з заявою про надання відстрочки від призову по мобілізації.

В матеріалах справи відсутні докази надання відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 на вказаний запит, в тому числі не повідомлено про відсутність запитуваної інформації, як зазначено у відповіді на відзив, отже суд приходить до висновку про вчинення відповідачем бездіяльності щодо не надання відповіді (інформації та/або копій документів) на адвокатський запит від 29.11.2024 року № б/н.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання позивачу відповіді на адвокатський запит від 29.11.2024.

Крім того у позовній заяві позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 безпідставно не надало відповіді на його адвокатський запит від 11.12.2024.

Позивач зауважив, що надана відповідачем інформація не відповідає питанням адвокатського запиту, оскільки в ній відсутні всі витребувані відомості та копії документів, а також не зазначено законних підстав для ненадання інформації та копій документів.

Так, до позовної заяви Позивачем долучено відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.12.2024 р. №15111 на адвокатський запит Валешинського М.І. №310 від 11.12.2024 р.

Відповідач повідомив, що ОСОБА_2 згідно Постанови КМУ №168, Наказу МОУ №45 та статті 16 ЗУ №Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має права на одноразову грошову допомогу по загиблому ОСОБА_3 .

Згідно з Порядком проведенн призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженою постановою КМУ №560 п. 58 військовозобов`язані подають особисто заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наведене свідчить про те, що відповідач розглянув адвокатський запит позивача від 11.12.2024 року. Надіслана відповідачем відповідь на адвокатський запит є фактичною відмовою у наданні запитуваної інформації та матеріалів.

Отже, оскільки запит позивача був розглянутий, у задоволенні позову в частині спонукання відповідача розглянути адвокатський запит від 11.12.2024 року слід відмовити.

Натомість, захист порушених прав позивача потребує здійснення судом виходу за межі позовних вимог з метою зобов`язання відповідача надати позивачеві відповідь на його адвокатський запит.

Так, згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі заявлених позовних вимог допускається з метою захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина.

При цьому, відповідно до положень частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що задля ефективного захисту порушених прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача надати позивачеві відповідь на його адвокатський запит від 29.11.2024 р.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у ненаданні відповіді (інформації та копій документів) на запит адвоката Валешинського Максима Ігоровича від 29.11.2024 року в інтересах клієнта ОСОБА_2 .

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) розглянути відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» запит адвоката Валешинського Максима Ігоровича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) від 29.11.2024 року в інтересах ОСОБА_2 та надати відповідь.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25.09.2025 р.

Суддя Н. В. Лісовська