Справа № 320/47870/25
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

26 вересня 2025 року м. Київ №320/47870/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, у якому просить суд :

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо включення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , правил військового обліку;

- зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та утриматися від вчинення будь-яких дій, пов?язаних із мобілізаційними заходами щодо нього, до завершення мобілізації, на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою суду від 26.09.2025 відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.09.2025 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд :

- вжити заходів забезпечення позову шляхом зобов?язання ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово зупинити дію поданого ним звернення до Національної поліції України щодо розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особи, яка порушила правила військового обліку, - до ухвалення судом рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ініційовано розшук ОСОБА_1 та направлено звернення до Національної поліції щодо його примусового доставлення до ТЦК. Формальною підставою для цього зазначено «не прибули за повісткою до ТЦК та СП». Однак жодних повісток, направлень чи інших офіційних повідомлень від ІНФОРМАЦІЯ_5 він не отримував, що виключає можливість вважати його таким, що ухиляється від військового обов?язку. Як стверджує позивач, він вчасно та у встановленому порядку оновив відомості про себе в електронному військово-обліковому документі (система «Резерв+»), що підтверджується відповідним записом у графі «Резерв» - «відстрочка до завершення мобілізації», а також наданням до ТЦК документів, що підтверджують його статус особи з інвалідністю. Ініціювання щодо нього розшуку та звернення до органів Національної поліції з мотивом «неприбуття за повісткою» при відсутності фактів належного оповіщення та за наявності відстрочки, на переконання позивача, є неправомірним і суперечить як спеціальному законодавству про мобілізацію, так і обов?язку ТЦК забезпечувати точність і своєчасність відомостей у Реєстрі. У зв?язку з цим, на думку позивача, застосування до ньоо будь-яких мобілізаційних заходів, примусового доставлення або ініціювання адміністративного переслідування є юридично необгрунтованим та підлягає припиненніо до вирішення спору по суті. Це є безпосереднім втручанням у мої права та обгрунтовує необхідність забезпечення позову шляхом зупинення дії звернення до органів Національної поліції щодо мого розшуку та примусового доставлення до моменту вирішення справи по суті. Позивач наголосив, що без вжиття заходів забезпечення позову стає неможливим забезпечити ефективний судовий захист у межах уже поданої справи, що суперечить завданням адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) та копституційним гарантіям права на судовий захист (ст. 55 Конституції України).

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, що відповідачем чи іншими компетентними органами можуть вчинятися дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Водночас, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справ, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.