Справа № 580/6210/25
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6210/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Парінов А.Б.,

судді: Беспалов О.О.,

Ключкович В.Ю.,

при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,

від позивача (апелянта): не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року ухвалену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом від 16 травня 2025 року № 15, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025 року про надання відстрочки та прийняти рішення про надання відстрочки на підставі пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на мобілізацію ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, на особливий період, до моменту припинення чинності законних підстав, що надають йому право на відстрочку відповідно до пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 130 000,00 (сто тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Так, як вбачаєтеся зі змісту позовної заяви та доданих документів, згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1/522 від 19.05.2025, у наданні відстрочки позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (довідка №22 від 15.01.2025 видана всупереч вимог чинного законодавства, п. 6 ч. 1 ст. 23).

Одночасно з позовною заявою було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити адміністративний позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та його структурним підрозділам, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти дії з мобілізації ОСОБА_1 , а саме: приймати рішення та видавати наказ про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, здійснювати направлення ОСОБА_1 до навчальних частин (центрів) для проходження базової загальновійськової підготовки, вживати заходів щодо його відправлення до місць проходження військової служби - до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначає, що особа, яка має право на відстрочку/бронювання, відповідно до ст. 23 Закону № 3543-ХІІ та п.63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок) не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, іншого заявником не доведено, відтак зазначив, що заява є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем (заявником) подано апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає, що не погоджується з вказаною ухвалою, вважає її такою, що ухвалена з порушенням ст. 242 КАСУ, є необґрунтованою та такою, яка ухвалена без дотримання норм процесуального права, а як наслідок підлягає скасуванню апеляційним судом, а заявлені вимоги - задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, ґрунтуються на тому, що в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року та 06 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року ухвалену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 16 вересня 2025 о 12:00.

Від позивача 28.07.2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії повістки №464 від 27.07.2025 року, врученої ОСОБА_1 .

Крім того, 30.07.2025 року до суду надійшло клопотання від позивача про доручення до матеріалів справи консультаційного висновку спеціаліста за формою 028/о від 29.07.2025 р., виданий Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» МОЗ України, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6

31.07.2025 позивачем було подано клопотання про долучення копії клопотання, поданого до Черкаського окружного адміністративного суду, щодо долучення довідки №134 за формою №080-3/о, виданої 30.07.2025 р. та копії самої довідки №134, яка підтверджує наявність тяжкої вродженої вади у малолітньої дитини позивача та необхідність постійного стороннього догляду.

15.09.2025 р. позивачем було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Подібні висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 у випадку, коли у провадженні суду знаходиться позов проти адміністративного акту, і цей суд ще не виніс стосовно нього свого рішення, заявник може вимагати від цього суду або від іншого компетентного судового органу вжити заходів тимчасового захисту стосовно цього адміністративного акта. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правоможний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади.

Рекомендація закликає держави члени дотримуватись у своєму праві та практиці принципів, які застосовуються до тимчасового судового захисту стосовно адміністративних актів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, протиправність дій відповідача, щодо не надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В заяві про забезпечення позову позивач просив заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та його структурним підрозділам, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти дії з мобілізації ОСОБА_1 , а саме: приймати рішення та видавати наказ про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, здійснювати направлення ОСОБА_1 до навчальних частин (центрів) для проходження базової загальновійськової підготовки, вживати заходів щодо його відправлення до місць проходження військової служби - до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року по справі №580/6210/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 , про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом № 15 від 16 травня 2025 року, в частині відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаному ОСОБА_1 ;

-зобов`язано комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.05.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні;

-в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено;

-стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Зазначене рішення набрало законної сили 31.08.2025 р.

Оскільки на момент розгляду апеляційної скарги заявника рішення по справі №580/6210/25 набрало законної сили - відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову та, відповідно, для скасування ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року.

Крім того, суд враховує відсутність обґрунтованих та доведених належними доказами підстав для задоволення зазначеної вище заяви, оскільки такі було подано після винесення оскаржуваної ухвали.

К контексті цього, варто зазначити, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується ефективний засіб юридичного захисту у разі порушення його прав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2025 року)