Справа № 560/11667/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2025 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Левицької Ю.О. представника позивача Семка Ю.О. представника відповідача Ткач-Войтюк І.В. представника відповідача Паламарчука А.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області від 05.06.2025р. №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" відповідачем необґрунтовано викладено висновки про порушення позивачем податкового законодавства, на підставі яких відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає висновки відповідача такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, оскільки сплата орендної плати позивачем (як юридичною особою) за земельні ділянки, які передані на умовах оренди його засновнику, не є доходом фізичної особи в розумінні ст. ст. 163, 164 ПК України, а тому відсутні підстави для нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору із сплаченої орендної плати в сумі 4 836 104,88 грн. Отже, оскаржувані рішення відповідача підлягають скасуванню.

Ухвалою від 08.07.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за позовом фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Вирішив розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання на 07.08.2025 о 10:30 год. Надати відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 07.08.2025 суд закрив підготовче провадження у справі №560/11667/25 за позовом фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Призначив справу до судового розгляду на 25.09.2025 о 10:30 год.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що в охопленому перевіркою періоді ФГ "Щедра Нива - 2012" у своїй діяльності використовувало земельні ділянки, що орендувалися засновником фермерського господарства Миколайчуком Леонідом Петровичем (орендарем) відповідно до Договорів оренди земельних ділянок (згідно таблиці).

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав ОСОБА_1 не оформлював передачу земельних ділянок фермерському господарству як землекористувачу. ФГ "Щедра Нива - 2012" сплачувало до бюджету на користь та від імені ОСОБА_1 орендну плату.

Виходячи з наведеного сплачені суми орендної плати за фізичну особу є доходами такої особи, а ФГ "Щедра Нива - 2012" виступає податковим агентом і мало б відобразити та оподаткувати вказані доходи податком на доходи фізичних осіб та військовим збором відповідно до норм Податкового кодексу України.

Таким чином, представник відповідача вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми «Д» № від 05.06.2025 р, форми «Д» № від 05.06.2025 р, форми «ПС» № від 05.06.2025 р, винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підстави для визнання їх недійсними і скасування відсутні. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 25.09.2025 сторони надали пояснення по суті спору. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Фермерське господарство "Щедра Нива - 2012" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з ЄДРЮОФОПГФ, а також є сільськогосподарським товаровиробником та відповідно до п.291.4 ст. 291 ПК України є платником єдиного податку четвертої групи.

Державну реєстрацію юридичної особи ФГ "Щедра Нива - 2012" було проведено 02 жовтня 2012 року Красилівською міською радою Хмельницької області. Засновником господарства є ОСОБА_1 .

З метою створення фермерського господарства, на підставі розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації від 20 серпня 2012 року №400/2012-р, між ОСОБА_1 та:

1) Красилівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки від 05.09.2012 р.

За умовами договору (п.1, п.2) в оренду передаються земельні ділянки, які знаходяться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, загальною площею 327,9172 га., в т.ч.:

кадастровий номер :06:003:0053 площею 45,4803 га;

кадастровий номер :05:002:0001 площею 31,7658 га;

кадастровий номер :06:007:1001 площею 104,4835 га;

кадастровий номер :05:008:0032 площею 8,4242 га;

кадастровий номер :06:005:0001 площею 58,0094 га;

кадастровий номер :05:007:1001 площею 47,1616 га;

кадастровий номер :05:003:0030 площею 32,2924 га.

Термін дії договору складає 49 років. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області 14.09.2012 р за № 05031.

2) Красилівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки від 05.09.2012 р.

За умовами договору (п.1, п.2) в оренду передаються земельні ділянки, які знаходяться за межами населених пунктів на території Росоловецької сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, загальною площею 39,2864 га, в т.ч.:

кадастровий номер :03:006:0001 площею 16,4491 га;

кадастровий номер :04:004:0035 площею 22,8373 га.

Термін дії договору складає 49 років. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області 14.09:2012 р за № 05030.

3) Красилівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки від 12.09.2012 р.

За умовами договору (п.1, п.2) в оренду передається земельна ділянка, яка знаходяться за межами населеного пункту с. Манівці Манівецької сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, кадастровий номер :03:003:0026 загальною площею 12,2582 га. Термін дії договору складає 49 років. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області 17.09.2012 р. за № 05042.

4) Красилівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки від 12.09.2012р.

За умовами договору (п.1, п.2) в оренду передаються земельні ділянки, які знаходяться за межами населених пунктів на території Криворудківської сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, загальною площею 304,5175 га., в т.ч.:

кадастровий номер :04:005:0025 площею 56,5672 га;

кадастровий номер :06:006:1001 площею 15,6012 га;

кадастровий номер :06:003:0002 площею 127,0748 га;

кадастровий номер :06:004:1001 площею 12,0870 га;

кадастровий номер :06:002:0006 площею 46,1449 га;

кадастровий номер :04:008:0038 площею 26,5778 га;

кадастровий номер :04:008:0039 площею 20,4642 га.

Термін дії договору складає 49 років. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області 17.09.2012р. за № 05040.

Красилівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки від 12.09.2012 р.

За умовами договору (п.1, п.2) в оренду передаються земельні ділянки, які знаходяться за межами населених пунктів-на території Кременчуківської сільської ради, Красилівського району, Хмельницької області, загальною площею 193,2352 га, в т.ч.:

кадастровий номер :07:005:1115 площею 11,3147 га;

кадастровий номер :09:003:0033 площею 21,3677 га;

кадастровий номер :09:003:0032 площею 45,5447 га;

кадастровий номер :09:003:0031 площею 23,9279 га;

кадастровий номер :06:004:0084 площею 11,4220 га;

кадастровий номер :06:004:0001 площею 47,4905 га;

кадастровий номер :06:000:0013 площею 23,7658 га;

кадастровий номер :12:004:0001 площею 8,4019 га.

Термін дії договору складає 49 років. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області 17.09.2012р. за№ 05041.

У своїй діяльності, з метою вирощування сільськогосподарської продукції, позивач використовує земельні ділянки, які передані на умовах оренди його засновнику для створення фермерського господарства.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17.03.2025 №1251-П, виданого на підставі ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.13 п. 78.1, п. 78.4, п. 78.6 ст.78, ст. 79 п. 82.2 ст. 82, з урахуванням п.п. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, відділом перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Фермерського господарства "Щедра Нива - 2012", за період діяльності з 01.10.2018 по 31.12.2024 з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору.

За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФГ "Щедра Нива - 2012", контролюючим органом встановлено порушення та складено акт від 30.04.2025 №8004/22-01-24-08/38418006 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки Фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" (податковий номер 38418006) за період діяльності з 01.10.2018 по 31.12.2024 з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору».

Порушення, які встановлені в ході проведення перевірки:

1. абз. б) п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України №2756-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, та п.3.1-3.6 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (у редакції до 31.12.2020), п. 4 розд. IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (у редакції з 01.01.2021), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року №4 - ФГ "Щедра Нива - 2012" у звітності за 1, 2 та 3 квартали 2019 року, 2 та 3 квартали 2020 року, 1, 3, 4 квартали 2021 року, 1 та 3 квартали 2022 року, 2, 3 та 4 квартали 2023 року, 3 та 4 квартали 2024 року, виявлено порушення в частині невнесення інформації про виплачений дохід фізичній особі з ознакою доходу "127" (інші доходи) у формі сплати фермерським господарством орендної плати за таку фізособу. Ці доходи оподатковуються податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. Такі недостовірні відомості призвели до зменшення податкових зобов`язань платника податку.

2. п.171.2 ст. 171, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано та не перераховано до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1081365,07 грн з виплаченого доходу фізичній особі у формі сплати фермерським господарством орендної плати за таку фізособу в сумі 4836104,88 грн.

3. п.171.2 ст. 171, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.2, 1.4, 1.5, 1.6 п.161 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано та не перераховано до бюджету суму військового збору в розмірі 90113,76 грн. з виплаченого доходу фізичній особі у формі сплати фермерським господарством орендної плати за таку фізичну особу в сумі 4836104,88 грн.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем 19.05.2025 року направлено заперечення до акту перевірки.

30.05.2025 року №8213/6/22-01-24-08-13 відповідач надав відповідь на заперечення, в якій висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі акту перевірки від 30.04.2025 №8004/22-01-24-08/38418006 відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 05.06.2025 року №, №, №.

Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Спірні правовідносини в цій справі виникли через прийняття податковим податкових повідомлень-рішень на підставі акту перевірки, яким, своєю чергою, встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: 270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Згідно пункту 271.2 статті 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності). (пункт 274.2 статті 274 ПК України)

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня (пункт287.2 статті 287 ПК України).

Відповідно до пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 287.10 статті 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

З огляду на викладені норми, суд зазначає, що платниками податку є власники земельних ділянок, або землекористувачі, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно зі статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (ст. 38 ПК України).

Порядок адміністрування податку на доходи фізичних осіб врегульований розділом IV ПК України.

Пунктом 168.1 статті 168 ПК України установлено такий порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом:

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

168.1.3. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

168.1.4. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

168.1.5. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Так, за результатами позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом було зроблено висновок, що сплачені позивачем суми орендної плати земельні ділянки, надані у користування засновнику ФГ "Щедра Нива - 2012", є доходами такої особи, а ФГ "Щедра Нива - 2012" виступає податковим агентом і мало б відобразити та оподаткувати вказані доходи податком на доходи фізичних осіб та військовим збором відповідно до норм Податкового кодексу України.

Вирішуючи питання щодо правомірності цих висновків, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.06.2003 №973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону № 973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина 1статті 5 Закону № 973-IV).

Згідно до вимог частини першої статті 7 Закону № 973-IVнадання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 8 Закону № 973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Таким чином можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації такого фермерського господарства.

Згідно пункту «б» частини першої статті 14 Закону № 973-IV фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право самостійно господарювати на землі.

Відповідно до статті 19 Закону № 973-IVдо складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Отже, користування фермерським господарством земельною ділянкою, що передана до складу його майна засновником - фізичною особою, дає підстави визнати його землекористувачем відповідно до підпункту14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

З матеріалів справи суд встановив, що державну реєстрацію юридичної особи ФГ "Щедра Нива - 2012" було проведено 02 жовтня 2012 року Красилівською міською радою Хмельницької області. Засновником господарства є ОСОБА_1 .

З метою створення фермерського господарства, на підставі розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації від 20 серпня 2012 року №400/2012-р, між ОСОБА_1 та Красилівською районною державною адміністрацією укладено договори оренди земельної ділянки від 05.09.2012 та від 12.09.2012.

При розгляді цієї справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пунктах 48-51 постанови від 23.06.2020 у справі №922/989/18, про те, що і на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки від використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства, земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 01.04.2020у справі № 320/5724/17.

За аналізом положень статей 1,5,7,8 Закону № 973-IV Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства (пункт 53 постанови від 23.06.2020 у справі № 922/989/18).

Практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря та переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18).

Велика Палата Верховного Суду (пункт 61 постанови від 23.06.2020 у справі № 922/989/18) дійшла висновку, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 615/2197/15-ц).

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц зазначається, що фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Аналогічні тези містяться також у постановах від 22.02.2018 у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 628/778/18, від 01.10.2019 у справі № 922/538/19 та інших.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц зробила висновок, що після державної реєстрації фермерського господарства у правовідносинах користування земельними ділянками, наданими на підставі Закону № 973-IV , відбувається фактична заміна орендаря, й обов`язки користувача земельної ділянки переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації (пункт 41).

В цій постанові Великої Палати Верховного Суду викладено висновок й про те, що для фактичної заміни орендаря та переходу обов`язків користувача земельної ділянки до фермерського господарства має значення факт державної реєстрації останнього, а не внесення земельних ділянок до його статутного капіталу (пункт 42).

Отже з моменту реєстрації фермерського господарства та набуття статусу юридичної особи обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Аналогічний висновок викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 (провадження № 12-205гс19).

Тобто усталена практика Великої Палати Верховного Суду пов`язує момент набуття фермерським господарством прав та обов`язків орендаря земельної ділянки саме з моментом державної реєстрації фермерського господарства. Після такої реєстрації відбувається фактична заміна орендаря і саме з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

У пунктах 6.22 та 6.23 постанови від 30.06.2020у справі № 927/79/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що нормами Закону № 973-IV запроваджений механізм, за яким земельна ділянка спочатку надається в оренду громадянину з метою здійснення підприємницької діяльності (для ведення фермерського господарства), проте останній може використовувати її лише шляхом створення фермерського господарства як форми здійснення своєї підприємницької діяльності. Таке фермерське господарство створюється після отримання громадянином земельної ділянки в оренду. З моменту створення цього фермерського господарства та його державної реєстрації до нього переходять права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі. В цьому випадку не відбувається відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки, а здійснюється встановлений нормами перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до створеного ним фермерського господарства. При цьому такий перехід відбувається в силу вищенаведених норм Закону № 973-IV та не потребує вчинення сторонами орендних правовідносин будь-яких додаткових дій, у тому числі укладення додаткових угод.

Такі ж підходи щодо застосування норм матеріального права демонструє й Верховний Суд у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема в свої постановах від 13.09.2022 у справі №921/112/21та від 05.09.2023 у справі №924/687/22, 09.04.2024 у cправі №925/1331/22, а також Верховний Суд у складі Колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постановах від 06.12.2023 у справі №685/487/22, від 13.09.2023 у справі № 388/1201/22, від 19.09.2024 у справі №320/6885/23.

Отже в силу наведених підходів, в разі створення фермерського господарства саме останнє виступає суб`єктом взаємовідносин щодо оренди, а тому за логікою таких висновків саме воно має й нести обов`язки щодо сплати відповідної орендної плати. В інакшому випадку виникає дисонанс, коли всі права та обов`язки щодо відповідної земельної ділянки правомочне реалізовувати фермерське господарство, однак орендну плату вносить засновник цього господарства.

Зважаючи на вищевикладене, суд констатує, що віднесення контролюючим органом сплати орендної плати фермерським господарством орендодавцю (Красилівська РДА) до доходу засновника фермерського господарства не узгоджується з нормами ПК України та усталеною практикою Верховного Суду.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про те, що сплачена орендна плата за земельні ділянки фермерським господарством орендодавцю не може вважатися доходом особи, якій були передані ці земельні ділянки у користування, то і фермерське господарство не може в цьому випадку виступати податковим агентом щодо сплати ПДФО та військового збору.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області діяло всупереч п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, тобто не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно зі статтею 139 КАС України.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 24398,54 грн, тому ці витрати необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 05.06.2025 року №, №, №.

Стягнути на користь фермерського господарства "Щедра Нива - 2012" витрати зі сплати судового збору в розмірі 24398,54 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 вересня 2025 року

Позивач:Фермерське господарство "Щедра Нива - 2012" (вул. Лагодинецька, 12,с. Росолівці,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,31043 , код ЄДРПОУ - 38418006)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський