Справа № 460/11915/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2025 року м. Рівне №460/11915/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., за участю секретаря судового засідання Сищук К.М.; позивач: не з`явився, представника відповідача: Кравця С.П. (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Володимирецької селищної ради (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невчинення позитивних дій направлених на переведення позивача та його сім`ї до списку осіб, які користуються правом на позачергове одержання жилих приміщень відповідно до ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002, згідно з якою відповідач зобов`язався надати житло позивачу позачергово;

зобов`язання відповідача прийняти рішення про зарахування позивача та його сім`ї до списку осіб, які користуються правом на позачергове одержання жилих приміщень відповідно до ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002, згідно з якою відповідач зобов`язався надати житло позивачу позачергово;

зобов`язання відповідача внести позивача та його сім`ю до списку осіб, які потребують позачергового отримання житла відповідно до ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002, згідно з якою відповідач зобов`язався надати житло позивачу позачергово;

зобов`язання відповідача привести у відповідність черговість у списку осіб, що потребують позачергового отримання житла, з урахуванням внесення позивача та його сім`ї до даного списку з часу взятого відповідачем зобов`язання забезпечити позивача житлом позачергово;

стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн, яку перерахувати до благодійної організації "Міжнародний благодійний фонд "Повернись живим", , призначення платежу, - благодійна допомога військовослужбовцям, рахунок в "Приватбанку" (IBAN) UA5017860.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він включений до загального списку осіб, які перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради та внесений до відповідної книги обліку громадян, що перебувають у черзі на отримання житлових приміщень. Позивач вказує, що ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002 затверджено мирову угоду між ним та відповідачем, згідно з якою відповідач зобов`язувався надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово. Проте, відповідач вже понад двадцять років безпідставно зволікає з виконанням названого судового рішення. В червні 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про включення його сім`ї до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002. Однак, відповідач листом від 09.07.2025 повідомив про відсутність підстав для задоволення відповідної заяви з тих мотивів, що до заяви не було додано документів, які підтверджують наявність у позивача та/або членів його сім`ї підстав для включення до відповідної черги. Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача та вважає її протиправною, оскільки зобов`язання відповідача щодо надання позивачу житла позачергово виникло на підставі мирової угоди, затвердженої судовим рішенням, і в силу вимог чинного законодавства, в т.ч. норми прямої дії - статті 129-1 Конституції України, є обов`язковим до виконання. Також, позивач наголошує, що тривала бездіяльність відповідача щодо виконання судового рішення спричинила у нього психологічне напруження, розчарування та душевні страждання, принижує його честь і гідність не лише як людини та громадянина, а й як адвоката, оскільки завдає шкоду його діловій репутації. З огляду на вказане, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, яку оцінює в сумі 500000,00 грн. З наведених у позові підстав просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

08.08.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що до заяви позивача від 05.06.2025 не було додано жодних документів чи інших підтверджуючих матеріалів, які б свідчили про наявність законних підстав для включення позивача та членів його сім`ї до списку осіб, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень відповідно до вимог чинного законодавства України. При цьому, враховуючи приписи Житлового кодексу України та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, включення особи до списку громадян, які користуються позачерговим правом на одержання житла, можливе виключно з дати її взяття на квартирний облік. Внесення змін до черговості або встановлення дати включення, що передує фактичному зверненню, суперечить встановленому порядку та не ґрунтується на правових підставах. Також, з метою виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011 виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради прийнято рішення від 20.06.2025 № 102 "Про забезпечення житлом ОСОБА_1 ", яким передбачено забезпечити житлом позивача та надати йому у користування житлове приміщення загальною площею 48,0 кв.м, в т.ч. житловою площею - 26,8 кв.м, розташоване у селищі Рафалівка Вараського району Рівненської області, про що позивача повідомлено листом від 24.06.2025. Таким чином, відповідач стверджує, що вжив усіх необхідних заходів для належного та повного виконання судового рішення. Більше того, відповідач звертає увагу на наявність у членів сім`ї позивача кількох об`єктів житлової нерухомості у приватній власності, що, на його думку, свідчить не лише про відсутність підстав для позачергового забезпечення позивача житлом, але й взагалі виключає можливість вважати членів його сім`ї такими, що потребують поліпшення житлових умов. Крім того, відповідач вказує, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підтверджені належними доказами, а тому є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, відтак просить суд відмовити у задоволенні позову.

11.08.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизовано доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наведено аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

У судових засіданнях учасники справи підтримали доводи заяв по суті справи та надали пояснення аналогічні цим доводам.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 28.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 26.08.2025.

18.08.2025 представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданнях у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.08.2025 задоволено заяву представника відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданнях у справі в режимі відеоконференції.

25.08.2025 позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів судової справи додаткових доказів та заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 26.08.2025, постановленою судом без оформлення окремого документа, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 16.09.2025.

15.09.2025 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

16.09.2025 у судовому засіданні, на підставі статті 227 КАС України, після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення до 26.09.2025.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) включений до загального списку осіб, які перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради та внесений до книги обліку громадян, що перебувають у черзі на отримання житлових приміщень, станом на 02.06.2025 за № 48 (облікова справа № 628) (лист Володимирецької селищної ради від 26.06.2025 за № вих.-1569/03-12/25).

16.07.2002 Володимирецьким районним судом Рівненської області постановлено ухвалу, якою вирішено (дослівно): "Затвердити мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою, згідно якої ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.". Вказане судове рішення набрало законної сили 01.08.2002 та є чинним на момент ухвалення судом цього рішення, позаяк, доказів на підтвердження протилежного учасниками справи не надано та судом не здобуто.

05.06.2007 Володимирецьким районним судом Рівненської області ухвалено постанову, якою зобов`язано Володимирецьку селищну раду забезпечити ОСОБА_1 житлом відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002 (речення третє абзацу першого мотивувальної частини ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2009 у справі № 22-а-10594/08).

26.06.2008 Володимирецький районний суд Рівненської області постановив ухвалу, якою задовольнив заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення та, відповідно, змінив спосіб виконання постанови Володимирецький районний суд Рівненської області від 05.06.2007 на стягнення з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 164004,75 грн для придбання житла.

20.01.2009 Львівським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу в справі № 22-а-10594/08 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/3326314), якою апеляційні скарги Володимирецької селищної ради та ОСОБА_1 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 про зміну способу виконання постанови по адміністративній справі № 6-А-4/08 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання бездіяльності неправомірною, виселення з наданням іншого житла та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення, а ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 про зміну способу виконання постанови - без змін.

16.11.2011 Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу в справі № К-7011/09 (К-22093/09) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/21009540), якою вирішено:

касаційні скарги Володимирецької селищної ради та заступника прокурора Рівненської області, який діє в інтересах Володимирецької селищної ради, залишити без задоволення;

абзац другий резолютивної частини ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 викласти у такій редакції:

"Змінити спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.06.2007 та зобов`язати Володимирецьку селищну раду Рівненської області придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України";

в решті ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2009 у відповідній частині за заявою ОСОБА_1 про зміну виконання постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання бездіяльності неправомірною, виселення з наданням іншого житла та стягнення моральної шкоди, - залишити без зміни.

Також, судом встановлено, що в липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до Володимирецької селищної ради, в якому просив: визнати бездіяльність керівництва в особі голови та виконавчих і розпорядчих органів Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали суду від 2002 року про затвердження мирової угоди щодо зобов`язання надати ОСОБА_1 житло позачергово незаконними, протиправними та неправомірними; зобов`язати керівництво Володимирецької селищної ради в особі селищного голови, виконавчих та розпорядчих органів ради перевести пустуюче нежиле приміщення в житлове в житловому будинку в АДРЕСА_1 на виконання ухвали суду від 2002 року про затвердження мирової угоди щодо надання ОСОБА_1 житла позачергово; зобов`язати керівництво Володимирецької селищної ради в особі селищного голови, виконавчих та розпорядчих органів ради видати ОСОБА_1 ордер на приміщення по АДРЕСА_1 під житло.

03.08.2007 Володимирецьким районним судом Рівненської області ухвалено постанову, якою в задоволенні вказаного вище позову відмовлено за безпідставністю (абзаци перший та другий описової частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 у справі № 22-а-1421/08).

11.09.2008 Львівським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову в справі № 22-а-1421/08 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/3174474), якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.09.2007 скасовано;

прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково;

визнано неправомірною бездіяльність Володимирецької селищної ради та посадових осіб Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою;

зобов`язано Володимирецьку селищну раду виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002 мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою;

в частині позовних вимог про зобов`язання Володимирецької селищної ради перевести пустуюче нежиле приміщення в житлове в житловому будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язання Володимирецької селищної ради видати ОСОБА_1 ордер на приміщення по АДРЕСА_1 , для його заселення, зобов`язання Володимирецької селищної ради надати ОСОБА_1 дозвіл на переобладнання приміщення по АДРЕСА_1 під житло - провадження у справі закрито та роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до суду для вирішення даних позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 16.05.2025 № 5 "Про затвердження списків осіб, які перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради станом на 2025 рік" затверджений загальний список осіб, які перебувають на квартирному обліку та внесені до книги обліку осіб, що перебувають у черзі на одержання жилих приміщень станом на 2025 рік. Загальна кількість таких осіб становить 239, в т.ч.: 99 осіб - у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень; 47 осіб - у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (лист Володимирецької селищної ради від 02.06.2025 за № вих.-1360/25).

За результатами розгляду заяви позивача від 27.05.2025 щодо перебування на квартирному обліку відповідач повідомив, зокрема, про те, що з метою виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011 виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради було прийнято рішення від 20.06.2025 № 102 "Про забезпечення житлом ОСОБА_1 ", яким передбачено забезпечити його приміщенням загальною площею 48,0 кв.м, в т.ч. житловою площею 26,8 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, судом встановлено, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі № 460/13795/25 дію рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 20.06.2025 № 102 "Про забезпечення житлом ОСОБА_1 " зупинено до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 460/13795/25.

05.06.2025 позивач та члени його сім`ї (дружина - ОСОБА_2 ; донька - ОСОБА_3 ; онук, в інтересах якого діє його матір, - ОСОБА_4 ) звернулися до відповідача із заявою, у якій, посилаючись на мирову угоду, затверджену ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, просили (дослівно):

"1. Занести сім`ю ОСОБА_5 у списки осіб для позачергового отримання житла відповідно до взятого Володимирецькою селищною радою зобов`язання надання нам житла позачергово згідно з 01 серпня 2002 року (дата набрання вказаним судовим рішенням законної сили).

2. Привести у відповідність черговість у списку осіб, що потребують позачергового отримання житла з урахуванням занесення сім`ї ОСОБА_5 до даного списку з 01 серпня 2002 року (дата набрання вказаним судовим рішенням законної сили).

3 Про прийняте рішення письмово повідомити.".

За результатами розгляду вказаної вище заяви, відповідач листом від 09.07.2025 за № вих.-1663/03-12/25 повідомив позивачу про те, що станом на 09.07.2025 до виконавчого комітету селищної ради не надано документів, які підтверджували б наявність у нього або у членів його сім`ї підстав для включення до відповідної черги на підставі пункту 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду..

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин, є завданнями житлового законодавства України, частину якого становить Житловий Кодекс України від 30.06.1983 № 5464-X (далі - ЖК України).

Відповідно до статті 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно зі статтею 36 ЖК України, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Вказане узгоджується з приписами статті 16 ЖК України, відповідно до яких виконавчі комітети селищних, сільських рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території відповідної ради, зокрема:

здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39);

приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду (стаття 52);

видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58).

Виконавчі комітети селищних, сільських рад вирішують й інші питання в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх відання законодавством України.

Статтею 40 ЖК України визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

При цьому, статтею 38 ЖК України передбачено, що порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється цим Кодексом та законодавством України.

У свою чергу, статтею 43 ЖК України регламентовано, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Відповідно до статті 46 ЖК України, поза чергою жиле приміщення надається:

особам з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків;

особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та яким встановлено інвалідність;

громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання;

особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість;

дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення;

дітям з інвалідністю з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя;

сім`ям, які мають п`ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей;

особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість;

членам сім`ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі;

працівникам протитуберкульозних закладів у разі виникнення професійного захворювання на туберкульоз.

Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством України.

Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Отже, чинне законодавство України передбачає взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, визначення черговості надання таким громадянам житла, в т.ч. позачергово.

Так, порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, врегульований Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила № 470).

Відповідно до пункту 8 Правил № 470 (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з пунктом 13 Правил № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї.

Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, визначених абзацами першим та четвертим пункту 1 статті 10, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, визначених у статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ).

Пунктом 15 Правил № 470 встановлено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Також, пунктом 20 Правил № 470 передбачено, що громадяни беруться на квартирний облік, зокрема:

за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

У свою чергу, пунктом 22 Правил № 470 передбачено, що громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.

Відповідно до пункту 23 Правил № 470, громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень (додаток № 4). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і скріплена печаткою виконавчого комітету.

З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток № 5).

Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома.

Згідно з пунктом 24 Правил № 470, на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

При цьому, за приписами пункту 26 Правил № 470 громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті.

Як встановлено судом, станом на момент виникнення спірних правовідносин позивач був включений до загального списку осіб, які перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради, та внесений до книги обліку громадян, що перебувають у черзі на отримання житлових приміщень, за № 48 (облікова справа № 628), і відносно названих обставин спір між учасниками справи відсутній.

Натомість, спірним питанням в межах цієї справи є бездіяльність відповідача щодо включення позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002.

Вирішуючи вказане питання, суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 37 Правил № 470, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР.

Жилі приміщення громадянам надаються за місцем перебування їх на квартирному обліку, за винятком випадків надання жилих приміщень підприємствами, установами, організаціями, що не ведуть квартирний облік, своїм працівникам, які перебувають на обліку в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

Згідно з пунктом 38 Правил № 470, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За змістом пункту 39 Правил № 470 громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.

Також, пунктом 46 Правил № 470 встановлено, що поза чергою жилі приміщення надаються:

1) громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання;

2) особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість.

Жилі приміщення вказаним особам надаються підприємствами, установами, організаціями, до яких вони направлені на роботу, а у випадках, передбачених законодавством, - виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів;

3) дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення.

Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають права на позачергове отримання жилого приміщення за рахунок коштів з державного та місцевих бюджетів за умови їх перебування в установленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на момент досягнення 23-річного віку;

4) дітям з інвалідністю з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях та дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі коли за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя;

5) громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, за неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення;

5-1) особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Особи, зазначені у цьому підпункті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особа з інвалідністю 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року;

5-2) членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни та членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України;

Жилі приміщення вказаним громадянам надаються виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, підприємством, установою, організацією, у віданні яких перебувало займане раніше приміщення, а при відсутності у підприємства, установи, організації жилої площі - виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем проживання цих громадян до засудження;

6) особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість;

6-1) членам сім`ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі;

7) в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Крім того, пунктом 47 Правил № 470 передбачено, що громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома.

Громадяни виключаються з указаного списку, якщо вони були включені до нього необґрунтовано або втратили право позачергового одержання жилих приміщень. Виключення зі списку провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про включення громадянина до списку.

При розгляді цього питання на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про виключення із списку громадяни у 15-денний строк повідомляються в письмовій формі із зазначенням підстав виключення.

Отже, в силу вимог Правил № 470 із загального списку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та в установленому законом порядку були взяті на квартирний облік при виконавчому комітеті відповідної ради, формується окремий список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, до якого включаються громадяни, перелік яких наведено у пункті 46 Правил № 470.

Як слідує із змісту листа від 09.07.2025 за № вих.-1663/03-12/25, за наслідками отримання звернення позивача щодо включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради відповідач повідомив, що станом на день надання відповіді (09.07.2025) до виконавчого комітету селищної ради не надано документів, які підтверджували б наявність у позивача або у членів його сім`ї підстав для включення до відповідної черги на підставі пункту 46 Правил № 470.

Отже, бездіяльність щодо включення позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради відповідач обґрунтовує тим, що позивачем не було надано документального підтвердження приналежності до кола громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, згідно з пунктом 46 Правил № 470.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що підставою звернення позивача до відповідача із заявою від 05.06.2025 (щодо включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень) слугували не норми Правил № 470, а обставини невиконання Володимирецькою селищною радою мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002.

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що 16.07.2002 Володимирецьким районним судом Рівненської області постановлено ухвалу, якою вирішено (дослівно): "Затвердити мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою, згідно якої ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.".

При цьому, чинність названого вище судового рішення як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент ухвалення судом цього рішення, учасниками справи не спростовано.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.

Більше того, в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів.

Зміст ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, копія якої наявна в матеріалах судової справи, свідчить на користь того, що відповідач добровільно взяв на себе зобов`язання щодо забезпечення позивача житлом позачергово, а відтак на момент ухвалення відповідного судового рішення не заперечував наявність у позивача такого права.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем разом із заявою від 05.06.2025 не було надано документів на підтвердження приналежності до громадян та осіб, перелік яких наведений у пункті 46 Правил № 470.

Однак, суд зауважує, що підпунктом 7 пункту 46 Правил № 470 передбачено, що поза чергою жилі приміщення надаються в інших випадках, передбачених законодавством.

На переконання суду, в даному випадку наявність мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, згідно з якою відповідач взяв на себе зобов`язання надати позивачу житло позачергово слід розцінювати як підставу для надання жилих приміщень поза чергою, встановлену підпунктом 7 пункту 46 Правил № 470.

В свою чергу, наявність іншого легітимного способу виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, аніж включення позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради в порядку, визначеному Правилами № 470, відповідачем в ході розгляду справи не доведено та судом не встановлено.

З даного приводу суд зауважує, що попередньо постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 у справі № 22-а-1421/08 Володимирецьку селищну раду вже було зобов`язано виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002 мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою.

Натомість, під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження вжиття будь-яких заходів з метою виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002.

При цьому, суд зазначає, що не є таким доказом рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 20.06.2025 № 102 "Про забезпечення житлом ОСОБА_1 ", оскільки, як слідує з його змісту, воно було прийняте на виконання іншого судового рішення, зобов`язання за яким не є тотожними до зобов`язань за мировою угодою, затвердженою ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002. Крім того, дію рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради від 20.06.2025 № 102 було зупинено ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі 460/13795/25 і така ухвала є чинною на момент ухвалення судом цього рішення.

Не спростовує обов`язку відповідача щодо надання позивачу житла позачергово і покликання наявність у членів сім`ї позивача кількох об`єктів житлової нерухомості, оскільки в даному випадку такий обов`язок у відповідача виникає на підставі мирової угоди, затвердженої судовим рішенням.

За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині, яка стосується визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, а також зобов`язання відповідача відновити права позивача у спосіб, що є відповідним (співмірним) до змісту та суті встановленого судом порушення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача привести у відповідність черговість у списку осіб, що потребують позачергового отримання житла, з урахуванням внесення позивача та його сім`ї до даного списку з часу взятого відповідачем зобов`язання забезпечити позивача житлом позачергово, то суд зауважує, що матеріали судової справи не містять доказів на підтвердження порушення прав позивача у спосіб неправильного визначення відповідачем черговості у списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради.

Більше того, суд звертає увагу на те, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Станом на момент ухвалення судом цього рішення дії щодо включення позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради відповідачем ще не вчинені і права позивача на належне визначення його черговості у такому списку не порушенні.

Відтак, у задоволенні позовних вимог в названій частині слід відмовити, як передчасних.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з такого.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пупнк 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень - відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).

Позивач у позовній заяві вказує, що у даному випадку факт заподіяння моральної шкоди не вимагає окремого доказування, оскільки її заподіяння протиправною бездіяльністю відповідача презюмується.

У свою чергу, суд відхиляє таке твердження позивача та зазначає, що поняття "моральна шкода" є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

При цьому, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту завдання позивачам моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача. Крім того, позовна заява не містять мотивів, з яких виходив позивач, визначаючи вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн та обґрунтувань чому саме така сума підлягає відшкодуванню.

Отже, позивачем всупереч вимогам частини першої статті 77 КАС України не було надано будь-яких доказів завдання йому моральної шкоди, а також не наведено будь-яких доводів того, у чому саме полягали душевні хвилювання, погіршення самопочуття тощо, у зв`язку з чим вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

Також, суд зауважує, що з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні, ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради, яка полягає у невключенні ОСОБА_1 до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002.

Зобов`язати Володимирецьку селищну раду включити ОСОБА_1 до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, виконавчого комітету Володимирецької селищної ради на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26.09.2025.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Володимирецька селищна рада (вул. Повстанців, буд. 21, с-ще Володимирець, Вараський р-н, Рівненська обл., 34300; ) .

Суддя Ольга ПОЛІЩУК