Справа № 946/1642/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
25 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 946/1642/25
Судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Скрипченка В.О. у справі №946/1642/25 за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
28.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №798608 від 24 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою 126 КУпАП, закрити провадження по справі - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №798608 від 24 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статі 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 20400 грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишено без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2025 року без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних доказів керування позивачем 6.01.2025 о 12 год. 20 хв. за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орловка, вул. Миру, буд. 8 транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, а саме відеозаписи з ПВР №471482.

Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.

Користуючись цією нормою висловлюю незгоду із постановою колегії суддів у цій справі з наступних міркувань.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процесуальним законом чітко визначені способи встановлення (доведення) обставин справи та юридичних фактів, на підставі яких суд приймає рішення в адміністративній справи. Так, засобами доказування в адміністративному судочинстві є, зокрема, письмові, речові і електронні докази; показання свідків (частина друга статті 72 КАС України).

Залежно від способу утворення докази поділяються на первинні та похідні. Первинні докази - це докази, які безпосередньо формуються під впливом подій (фактів), що встановлюються та перевіряються у судовому засіданні, тобто є першоджерелами. Натомість, похідні докази відтворюють зміст іншого доказу, тобто несуть у собі інформацію, що зафіксована в них не внаслідок самих обставин, а завдяки перенесенню їх з іншого джерела.

За можливості обставини у справі повинні бути встановлені саме на підставі первинних доказів, оскільки при використанні похідних доказів збільшується ймовірність викривлення фактичних обставин справи. Водночас похідні докази можна використовувати для перевірки первинних доказів. Своєю чергою дієвість адміністративного судочинства істотно залежить від того, наскільки повно і всебічно підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, достовірний висновок про існування тих чи інших юридичних фактів, що мають значення для правильного вирішення справи, можна зробити виключно із прямих неспростовних доказів чи із достатньої сукупності незаперечних непрямих, за умови, що вони не є суперечливими.

У частині першої статті 90 КАС України закріплений принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи, якій передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року у справі №160/8046/18 досліджував принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи в адміністративному процесі.

Так, принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1) надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (стаття 80 КАС України). Вони відрізняються наслідками.

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. Частиною п`ятою статті 77 КАС України встановлено, що у випадку ненадання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У той же час, статтею 80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає застосування заходів процесуального примусу.

Отже, якщо подання заяв по суті справи є правом учасників справи, то подання доказів, у разі їх витребування ухвалою суду, - обов`язком.

Разом з тим, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі №826/15560/15 наголошував, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

У вимірі обставин справи, з яких виник спір, вважаю, що суд апеляційної інстанції лише обмежився у своїх висновках не наданням відповідачем відеофайлу фіксації вчинення 6.01.2025 о 12:20 позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статі 126 КУпАП.

При цьому суд залишив по за увагою аргументи апелянта та не перевірив належним чином надані до суду першої інстанції докази на підтвердження факту керування позивачем ТЗ, а саме постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3800922 від 6.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

З даної постанови вбачається, що 6.01.2025 о 12 год. 20 хв. в Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орловка, вул. Миру, буд. 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на зазначеному транспортному засобі зі швидкістю 72 км/год. в зоні дії знаку 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості» в 30 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості руху на 42 км/год.

Особу ОСОБА_1 , що вчинив адміністративне правопорушення, було встановлено поліцейським ОСОБА_2 та йому було вручено під підпис копію постанови. При цьому апелянт/відповідач наполягає на тому, що підпис у тексті постанови був поставлений саме позивачем (а.с. 33).

Далі, 20.01.2025 ОСОБА_1 самостійно сплатив штраф, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 35).

Апелянт слушно наголошує на тому, що вказана постанова станом на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не була оскаржена та не скасована.

Перевірка наведених доказів з витребуванням додаткових в т.ч. допитом свідків згаданих подій, або підтвердила би доводи апеляційної скарги або спростувала би їх. Щонайменше судовий розгляд через призму повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи не давав би підстав сумніватися у правильності дій/рішень відповідача, а також у дотриманні судами завдань і принципів адміністративного судочинства.

Так, апеляційний суд взяв до уваги те, що судом першої інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який нібито «працює неофіційно» у ПП «Влахос» водієм і постійно возить директора підприємства - позивача ОСОБА_4 . При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана особа перебуває у будь-яких трудових стосунках із вказаним підприємством. Вказаний свідок пояснив, що 6.01.2025 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і позивач знаходився в цьому автомобілі в якості пасажира, при цьому ОСОБА_4 за кермо не сідав.

Водночас, судом першої інстанції не був допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_2 , який виносив обидві постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та встановлював особу водія.

Надання переваги доводам позивача та не прийняття до уваги доказів відповідача судами першої та апеляційної інстанції призвело до порушення принципів, закріплених у статті 8 КАС України щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що у свою чергу, призвело до порушення вимог статей 72, 242 КАС України.

Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судом апеляційної інстанції, тому є підстави стверджувати про передчасність висновків щодо правильності рішення суду першої інстанції про наявність підстав для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції принципу офіційного з`ясування усіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя В.О.Скрипченко