Справа № 320/9976/25
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року № 320/9976/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., за участю секретаря Хадєєвої А.Є., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

за участю представників сторін:

від позивача Столярчук І.В.

від відповідача Літвінова Л.А., Крутоузов Д.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.02.2025 №181/ж10/31-00-07-03-02-25, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 14 200,00 грн,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20, яким до Позивача застосовано пеню у розмірі 34 772 431,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган неправомірно нарахував та невірно здійснив розрахунок пені згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20. Також наголошено, що податкове повідомлення-рішення від 11.02.2025 №181/ж10/31-00-07-03-02-25 є необґрунтованим з підстав, що податковими органами не було надано доказів направлення двох запитів на адресу місцезнаходження позивача чи їх особистого вручення, що виключає правомірність застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15 квітня 2025 року о 10:00 год.

Відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що висновки податкового органу за наслідком перевірки є обґрунтованими та не спростованими позивачем, а отже спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню. Також зауважено на дотриманні податковим органом процедури направлення запитів на адресу позивача.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що контролюючим органом незаконно призначено перевірку, а доводи щодо правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є безпідставними та недоведеними.

В підготовчому засіданні 15.04.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 27.05.2025 о 10:10 год.

Судове засідання, призначене на 27.05.2025, на підставі клопотання представника позивача відкладено на 17.06.2025 о 13:30.

В судовому зсіданні 17.06.2025 судом оголошено перерву до 24.06.2025 о 09:15.

Судове засідання, призначене на 24.06.2025, відкладено до 03.07.2024 о 09:30.

В судовому засіданні 03.07.2025 оголошено перерву до 10.07.2025 об 11:00.

В додаткових поясненнях позивач наголошував на неприйнятності надання відповідачем додаткових документів під час розгляду справи по суті та, крім цього, зауважував на недоведеності підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач також долучив додаткові пояснення, в яких викладено аргументи на спростування доводів позивача.

У запереченнях на додаткові пояснення відповідача, представник позивача наголосив на відсутності доказів направлення позивачу належним чином запитів, що стали підставою для проведення податкової перевірки. Як наслідок, порушення процедури призначення та проведення перевірки є наслідком визнання результатів такої перевірки незаконними. Також позивач повторно звертав увагу на невірності розрахунків застосованих штрафних санкцій, що є наслідком скасування останніх.

У судовому засіданні 10.07.2025 оголошено перерву до 11.07.2025 о 12:00 год.

У судовому засіданні 11.07.2025 на підставі клопотання представників позивача та за відсутності заперечень з боку представників відповідача суд протокольною ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 призначено судове засідання на 02.09.2025 о 14:00 год, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» надати до суду у строк до 15 серпня 2025 року первинні платіжні документи, а саме докази щодо зарахування коштів від компанії нерезидента BAKER HUGHES DEUTSCHLAND GMBH (Німеччина), документи міжнародної платіжної системи SWIFT, банківські виписки про рух валютних коштів та проведені розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом ЕР-2530-2020/2019 від 02.09.2019, картки рахунків 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті» та 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА».

На виконання ухвали суду представником позивача надано додаткові пояснення та долучено первинні платіжні документи.

Представником відповідача надано додаткові пояснення, в яких зауважено на неналежності наданих позивачем документів та повторно наголошено на відсутності підстав для задоволення позову.

Судове засідання, призначене на 02.09.2025, відкладено на 17.09.2025 о 15:00 год.

У судовому засіданні 17.09.2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимоги та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019 за період діяльності з 02.09.2019 до 30.08.2024.

За результатами зазначеної перевірки складено акт Центрального МУ ДПС від 02.10.2024 № 2273/Ж5/31-00-07-03-02-15/36632373 та встановлено порушення:

1) частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», а саме: порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за окремими операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019;

2) підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, а саме: неподання ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» інформації та її документального підтвердження на чотири запити контролюючого органу.

На підставі висновків акта перевірки та результатів розгляду заперечень на акт перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП:

1) від 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20, яким нараховано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 34 772 431,71 грн;

2) від 14.11.2024 № 2285/ж10/31-00-07-03-02-20, яким нараховано штрафні санкції у сумі 28 400,00 грн за неподання інформації та її документального підтвердження на запити контролюючого органу.

Рішенням Державної податкової служби України від 31.01.2025 №2917/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, скаргу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 2285/ж10/31-00-07-03-02-20 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 14 200,00 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 2284/ж10/31-00-07-03-02-20 залишено без змін.

На виконання рішення ДПС від 31.01.2025 №2917/6/99-00-06-01-03-06, Центральним МУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення 11.02.2025 №181/ж10/31-00-07- 03-02-25, яким застосовано штрафні санкції у сумі 14 200,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо порядку призначення перевірки суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на допущені відповідачем під час призначення перевірки порушення п.п. 73.3.2 п. 73.3 ст. 73 ПК України, п. 13 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 та ст. 42 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача була призначена та проведена, зокрема, на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: - отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Порядок отримання податкової інформації контролюючими органами визначений в ст.73 Податкового кодексу України, відповідно до п.3 якої, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання контролюючим органом податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до положень статті 11 Закону № 2473-VIII, валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Валютний нагляд відповідно до частини другої статті 11 Закону № 2473-VIII, здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. Органами валютного нагляду є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою статті 11 Закону № 2473-VIII суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до положень Закону № 2473-VIII Національний банк України направив до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику Державної податкової служби України, листи від 25.08.2023 № 25-008/189/ДСК; від 23.10.2023 № 25-0008/249/ДСК; від 26.12.2023 № 25-005/95512/БТ; 21.03.2024 № 25- 0005/22400/БТ з інформацію про виявлені уповноваженими банками факти порушення ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ Україна» граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом № EP-2530-2020/2019 від 02.09.2019, укладеним з компанією нерезидентом «Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина).

На підставі отриманої податкової інформації Центральним МУ ДПС направлено на адресу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» запити: від 29.01.2024 № 1454/6/31-00-07-03-02-06; від 18.04.2024 № 5367/6/31-00-07-03-02-06.

Відповідно до підпункту 73.3.3. пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу, платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу.

Згідно пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Пунктом 42.5. статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, відповідно до вимог статті 42 ПК України запити до ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» від 29.01.2024 №1454/6/31-00-07-03-02-06 та від 18.04.2024 № 5367/6/31-00- 07-03-02-06 є вручені платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас, позивач не надавав доводів про зміну своєї податкової адреси під час направлення запитів.

У постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

У цій же постанові Судова палата виснувала, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема, податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.

Враховуючи викладене, доводи позивача про неотримання запитів є безпідставними, оскільки у випадку направлення означених запитів на актуальну податкову адресу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» (незмінність якої станом на час здійснення такого направлення позивачем не заперечується і не спростовується) та з моменту проставлення поштовим оператором відповідної відмітки про невручення адресату поштового відправлення із зазначенням такої причини такі запити вважаються врученими платнику податків.

З приводу посилань позивача на те, що не підтвердженими є обставини вкладення у поштові відправлення саме запитів Центральне МУ ДПС, суд зазначає наступне.

У спірній частині правовідносини у цій справі врегульовані наведеними вище нормами Податкового кодексу України. Згідно із визначеннями, наведеними у пункті 2 Правил № 270, рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.

У пункті 8 Правил № 270 встановлено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю.

До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Пунктом 17 Правил № 270 визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/ або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.

Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

З аналізу наведених вище норм слідує, що податковий орган при направленні на адресу юридичної особи (місцезнаходження) листа поштою, прикріплює до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або докази причини невручення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що направлення платнику податків листів має здійснюватися рекомендованим листом. В свою чергу, Правила № 270 передбачають, що з описом вкладення можуть бути оформлені листи з оголошеною цінністю; для інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Отже, ні норми Податкового кодексу України, ні норми Порядку № 1245 не зобов`язують податковий орган зазначати у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документів, що надсилаються. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2025 року у справі № 420/35624/23.

Щодо змісту надписів на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення: «запит 04.01.2024» та «запит 02.04.2024» суд бере до уваги пояснення контролюючого органу, який вказував, що облік запитів, направлених платникам податків ведеться саме в розрізі окремих листів Державної податкової служби України, що кожного місяця формуються на підставі інформації Національного банку України. Так, слова «запит 04.01.2024» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення означають, що податкова інформація про порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом надійшла відповідно до листа ДПС України від 04.01.2024 № 208/7/99-00-07-05-01-07, а «запит 02.04.2024» - на підставі листа ДПС України від 02.04.2024 № 9520/7/99-00-07-05-02-07. Тобто на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення проставляється дата листа ДПС України. Таким чином, помилки чи неточності в заповненні реквізитів рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення суд не вбачає.

Окрім цього, під час розгляду справи відповідач надав суду додаткові докази на підтвердження належним чином направлення запитів на адресу позивача, зокрема: копію Фіскального чеку від 22.02.2024 на суму 2 616,00 грн з призначенням платежу «за пересилання»; копію Списку №2-к від 22.02.2024 (Форма №103 Рекомендовані листи) (п.5 лист ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з трекінговим номером (ШКІ) 560); копію Фіскального чеку від 29.04.2024 на суму 1 720,00 грн з призначенням платежу «за пересилання»; копію Списку №2-к від 29.04.2024 (Форма №103 Рекомендовані листи) (п.5 лист ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з трекінговим номером (ШКІ) 120).

Посилання представника позивача на те, що вказані докази є новими, а тому не повинні прийматись судом до уваги, оскільки вони подані після закриття підготовчого провадження, суд вважає неприйнятними з підстав того, що такі докази були надані на вимогу суду та деталізують вже надані до суду докази поштового відправлення запитів на адресу платника податків, а отже не є новими в контексті обґрунтування заперечення позову в цій частині та не впливають на викладені висновки суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача про неотримання ним поштової кореспонденції та порушення відповідачем вимог законодавства під час її направлення платнику податків є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо суті спору суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків акту перевірки позивач не отримав оплату за контрактом від 02.09.2019 №ЕР-2530-2020/2019, укладеним з підприємством «Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина), протягом встановленого для находження валютної виручки строку, у зв`язку з чим порушив вимоги ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019, укладеного з нерезидентом Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина), ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» здійснено експорт товару у загальній сумі 2 411 907,94 дол. США (13 митних декларацій). Оплата за експортований товар надійшла від зазначеного нерезидента на поточні рахунки ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» у загальній сумі 319 556,11 дол. США (11 платежів).

З висновків акту перевірки вбачається, що відповідач вказував про порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за окремими операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019, а саме:

заборгованість у сумі 14 624,79 дол. США (дата операції - 04.02.2022; сума операції - 218 397,84 дол. США; граничний термін розрахунку - 03.02.2023) прострочено на 574 дні (04.02.2023 - 30.08.2024);

заборгованість у сумі 211 415,05 дол. США (дата операції - 27.01.2023; граничний термін розрахунку - 25.07.2023) прострочено на 402 дні (26.07.2023 - 30.08.2024);

заборгованість у сумі 182 907,46 дол. США (дата операції - 17.03.2023; граничний термін розрахунку - 12.09.2023) прострочено на 353 дні (13.09.2023 - 30.08.2024);

заборгованість у сумі 442 443,62 дол. США (дата операції - 02.06.2023; граничний термін розрахунку -28.11.2023) прострочено на 276 днів (29.11.2023 - 30.08.2024);

заборгованість у сумі 260 267,30 дол. США (дата операції - 18.08.2023; граничний термін розрахунку - 13.02.2024) прострочено на 199 днів (14.02.2024 - 30.08.2024);

заборгованість у сумі 356 448,66 дол. CШA (дата операції - 20.02.2024; граничний термін розрахунку - 17.08.2024) прострочено на 13 днів (18.08.2024 - 30.08.2024).

Враховуючи викладене, на підставі частини 5 статті 13 Закону № 2473, за порушення ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за зазначеним контрактом нараховано пеню у сумі 34 772 431,71 грн, оскільки загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за контрактом.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено та встановлено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який введений в дію з 07.02.2019 року.

Частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.

Валютний нагляд відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

При цьому, частиною 4 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно частини другої статті 44 Закону України № 679-XIV «Про Національний банк України» до компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать з поміж іншого видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій та запровадження заходів захисту відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Водночас, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб (частина друга статті 56 Закону № 679).

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Згідно з абзацами 1-3 частини 4 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви.

Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7.

Відповідно до пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 (далі - Положення) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II Положення, не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій (підпункт 1 пункту 22 розділу II Положення).

Водночас, відповідно до пункту 21 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова НБУ № 18) протягом дії воєнного стану інші нормативно-правові акти НБУ діють у частині, що не суперечать цій постанові.

Згідно з пунктом 142 Постанови НБУ № 18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Згідно з пунктом 143 Постанови НБУ № 18 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 142 цієї постанови:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій; 2) застосовуються з урахуванням установлених НБУ за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону № 2473 винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.

Відповідно до пункту 144 Постанови НБУ № 18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

В силу приписів частини першої статті 20 Закону України від 06.12.2019 № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» незначна сума дорівнює 400 000,00 гривень.

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7.

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу II Інструкції №7 банк розпочинає відлік установлених НБУ граничних строків розрахунків з дати: оформлення митної декларації типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 9 розділу III Інструкції НБУ банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків: якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу / надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог); у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 162 розділу IV цієї Інструкції.

За приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до частини 8 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною 5 цієї статті.

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника- нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (частина 7 статті 13 Закону № 2473).

У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою статті 13 Закону №2473, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс- мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) (частина 6 статті 13 Закону № 2473).

Листом від 25.10.2024 № 40-0009/81064 НБУ повідомив, що згідно вищевказаних норм законодавства банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту/імпорту товарів із дати митного оформлення продукції, що експортується/здійснення авансового платежу (попередньої оплати), що є першим днем відліку відповідного строку.

Так, НБУ листом від 28.02.2025 № 40-0019/15716 зазначив, що його позиція (роз`яснення) з вищевказаного питання вже надавалася ДПС України листом від 25.10.2024№ 40-0009/81064 і залишається актуальною.

У постановах Верховного Суду від 16.01.2025 справа № 580/4079/23 та від 29.08.2024 № 280/7416/23 зазначено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання».

З матеріалів справи вбачається, що визначення відповідачем граничного строку розрахунків за операціями з експорту визначено у відповідності до вищевказаних норм законодавства України. Отже, нарахування пені податковим органом застосовано правомірно та обґрунтовано.

Суд зазначає, що згідно з Законом № 2473-VIII, підставою для не нарахування (зупинення нарахування) пені є лише: звернення резидента із позовом до суду, міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або до уповноваженого органу відповідної країни про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента; дія форс-мажорних обставин (за наявності відповідної довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту); висновок про подовження строків розрахунків, виданий центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас, суд наголошує, що позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи не надавались документи, які є підставою для не нарахування пені або зупинення нарахування пені відповідно до Закону № 2473, а саме:

- висновки центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на подовження граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України;

- позовні заяви резидента до суду, міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або документи про звернення до уповноваженого органу відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку;

- довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) стосовно виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, які стали причиною несвоєчасного виконання умов договору.

Відтак, доводи позивача в частині того, що контролюючий орган невірно розрахував пеню, а саме не на дату виникнення заборгованості та не на дату зарахування валютної виручки на поточний рахунок по товариства суд не бере до уваги.

Також суд вважає неприйнятними доводи позивача щодо не врахування в межах граничного строку валютного контролю часткової оплати на користь товариства коштів за товар, який експортований за митною декларацією №828164, оскільки такі кошти були зараховані в порядку черговості з першочерговим погашенням заборгованості за поставлений раніше товар згідно з Додатком №1-ЕК до Акту перевірки.

При цьому, доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав для зміни призначення платежу суд зауважує, що з наданих до матеріалів справи довідки АТ «Сітібанк» від 19.09.2024 № 240784/0401-1, документів міжнародної платіжної системи SWIFT, банківських виписок про рух валютних коштів та проведені розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом ЕР-2530- 2020/2019 від 02.09.2019, карток рахунків 312 "Поточні рахунки в іноземній валюті" та 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" товариства не дозволяє чітко ідентифікувати та встановити платежі та їх призначення.

До того ж, позивачем не надано банківські виписки про рух коштів на рахунку в іноземній валюті, шо деталізували б належним чином платежі від компанії нерезидента, що, в свою чергу, позбавляє можливості визначити призначення платежу та з`ясувати послідовність платежів за контрактом.

Крім цього, суд звертає увагу на тому, що вимоги до SWIFT - повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 року № 258.

Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, у тому числі обов`язково має бути зазначено посилання на договір.

Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, затверджено Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах (далі Положення № 216), яке:

1) установлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до порядку виконання платіжних операцій в іноземній валюті або банківських металах за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції»;

2) визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення;

3) установлює порядок прийняття до виконання, порядок зарахування суми коштів за платіжною операцією в іноземній валюті або банківських металах та здійснення надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів в іноземній валюті та банківських металів на рахунках користувачів;

4) установлює порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів в іноземній валюті або банківських металах.

Згідно з приписами п.30 Положення № 216 Банк зараховує суму платіжної операції на рахунки банку, розрахункові рахунки небанківських надавачів платіжних послуг та рахунки отримувачів на підставі отриманих SWIFT-повідомлень (далі - повідомлення), у яких обов`язково зазначені, зокрема, для отримувачів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - підприємець) - унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище та власне ім`я та номер рахунку отримувача і призначення платежу.

Відповідно до абз 1, 2 п.32 Положення № 216 Банк отримувача в разі отримання повідомлення про перерахування коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або фізичної особи-підприємця, у якому не заповнено реквізит Призначення платежу (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, не пізніше наступного робочого дня після отримання такого повідомлення звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до отримувача для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному внутрішніми документами банку. Банк отримувача діє відповідно до пункту 34 розділу IV цього Положення, якщо в реквізиті Призначення платежу немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті, а зазначено, що це благодійна допомога, інше, і перерахування коштів в іноземній валюті здійснено не для виконання платіжних операцій.

Водночас, слід наголосити, що в наданих позивачем платіжних дорученнях SWIFT в полі 70 не вказано номер договору, на виконання умов якого нерезидентом були перераховані кошти, а посилання позивача на зазначення номерів внутрішньогрупових інвойсів до комерційного інвойсу є недостатнім доказом на підтвердження оплати за товар безпосередньо за відповідний зовнішньоекономічний контракт ЕР-2530- 2020/2019 від 02.09.2019.

Підсумовуючи викладене, матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем факту допущення порушення встановлених законодавством строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як наслідок, підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20 немає.

Окрім цього, як зазначалось вище, відповідно до пункту 73.3 статті 73 Кодексу Центральним МУ ДПС надіслано на адресу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» (вул. Петра Сагайдачного, 25-Б, 4 поверх, м. Київ, 04070) два запити про надання інформації та її документального підтвердження стосовно порушення вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019, а саме: запити Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП від 29.01.2024 № 1454/6/31-00-07-03- 02- 06, від 18.04.2024 № 5367/6/31-00-07-03-02-06 (поштові відправлення №120, №560 із зазначеними запитами повернулися на адресу контролюючого органу).

Проте, ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» не надано інформацію та її документальне підтвердження на зазначені запити контролюючих органів, що стало підставою для призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019 за період діяльності з 02.09.2019 до 30.08.2024.

Згідно з пунктом 121.2 статті 121 ПК України ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України, - тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 ПК України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-ІХ передбачено, що з 01.01.2024 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 7 100,00 гривень.

Отже, податковим органом правомірно на підставі абзаців третього, четвертого пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України правомірно притягнуто «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 14 200,00 грн (по 7 100,00 грн за кожний факт неподання інформації та її документального підтвердження на запит контролюючого органу).

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 17 вересня 2025 року в присутності представників сторін.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.