Справа № 280/3774/25
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Справа № 280/3774/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальну шкоду в розмірі 375 503,40 грн (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот три гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошові кошти в розмірі 5632,55 грн витрачені на сплату судового збору при поданні позовної заяви до Запорізького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно висновку службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем 1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штаб-сержантом ОСОБА_1 , затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_2 , вина, щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 - доведена, а зібрані під час службового розслідування матеріали достатні для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.07.2023 № 1035 «Про результати проведення службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 » вважається доведеною вина щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 , а зібрані під час службового розслідування матеріали достатніми для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства. Своїми діями (бездіяльністю) штаб сержант ОСОБА_1 допустив нестачу майна речової служби та квартирно-експлуатаційної служби військової частини та згідно наданих начальниками відповідних служб довідок спричинив Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України збитки на суму 375 503,40 грн. Позивач просить позов задовольнити.

У відповідності до вимог ч.3 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) здійснений запит до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача.

23.05.2025 Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради листом повідомив, що за відомостями Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформація щодо декларування/реєстрації місця проживання відповідача в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня.

23.05.2025 судом надісланий запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача до Державної міграційної служби України.

04.06.2025 Державна міграційна служба України надала відповідь на запит та повідомила, що місце проживання відповідача зареєстровано 11.05.2016 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач подав до суду 04.06.2025 клопотання про долучення доказів, у якому позивач зазначає, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем вказана адреса зареєстрованого місця проживання відповідача АДРЕСА_2 та місце проживання за адресою АДРЕСА_3 . Відомості про проживання за вказаною адресою надав позивачу сам відповідач.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження надіслана поштою, та не отримана з незалежних від суду причин, поштові конверти повернуто до суду з відмітками Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

За номером телефону вказаним у позовній заяві відповідача повідомлено про відкриття провадження у справі, що підтверджується телефонограмою від 25.06.2025.

Також, судом 13.06.2025 розміщене оголошення щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи відповідно до положень статей 124-131 КАС України, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.

Відповідач правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Штаб-сержант ОСОБА_1 17.12.2022 з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, з дотриманням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX уклав з Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України Договір про повну матеріальну відповідальність.

29 червня 2023 року заступник командира військової частини з тилу начальник тилу полковник ОСОБА_3 доповів командиру Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про факт нестачі речового майна, яке рахується та було отримано головним сержантом 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 .

На підставі рапорту заступника командира військової частини з тилу начальника тилу полковника ОСОБА_3 , наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.06.2023 №1000 проведено службове розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 .

Згідно висновку службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем 1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штаб-сержантом ОСОБА_1 , затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_2 , вина, щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 - доведена, а зібрані під час службового розслідування матеріали достатні для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.07.2023 № 1035 «Про результати проведення службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем 1 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 » встановлено: вважати доведеною вину щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 , а зібрані під час службового розслідування матеріали достатніми для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства.

У зв`язку з тим, що відповідачем невідшкодована сума боргу у розмірі 375 503,40 грн, позивач звернувся з цим позовом до суду для стягнення матеріальної шкоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII (далі - Закон № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Статтею 4 Закону № 876-VII визначено, що Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з ст. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначено, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з ст. 3 Закону Закон № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону Закон № 160-IX встановлено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону Закон № 160-IX особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 6 Закону Закон № 160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону № 160-IX особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Як вже зазначено вище судом, на підставі рапорту заступника командира військової частини з тилу начальника тилу полковника ОСОБА_3 , наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.06.2023 №1000 проведено службове розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 .

Згідно висновку службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем 1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штаб-сержантом ОСОБА_1 , затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_2 , вина, щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 - доведена, а зібрані під час службового розслідування матеріали достатні для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.07.2023 № 1035 «Про результати проведення службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 » встановлено: вважати доведеною вину щодо неналежного виконання службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна головному сержанту 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержанту ОСОБА_1 , а зібрані під час службового розслідування матеріали достатніми для порушення питання щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства.

Згідно з ст. 12 Закону № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Статтею 14 Закону № 160-IX, (оскарження рішення про притягнення до матеріальної відповідальності) визначено, що наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Суд враховує, що позивач не оскаржував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.07.2023 № 1035 «Про результати проведення службового розслідування за фактом нестачі речового майна, яке рахується та було отримане військовослужбовцем НОМЕР_2 стрілецького батальйону штаб-сержантом ОСОБА_1 », яким його визнано винним у неналежному виконанні службових обов`язків, направлених на збереження ввіреного майна та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 375 503,40 грн.

На день подачі даного позову відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої матеріальної шкоди на суму 375 503,40 грн, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальну шкоду в розмірі 375 503,40 грн (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот три гривні 40 копійок).

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ),

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 26.09.2025.

Суддя Б.В. Богатинський