Справа № 211/2223/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 211/2223/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 травня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Ніколенко Д.М.) в адміністративній справі №211/2223/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення, закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 рішенням Довгинцівського районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 05 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення, закриття справи задоволено.

07 травня 2025 року представником позивача, адвокатом Співак В.А., скеровано до суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, яка отримана судом 08 травня 2025 року, в якій представник просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме правничої допомоги.

Додатковим рішенням від 20.05.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення суду задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн.

На вказане рішення позивачем, в особі представника, подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував приписи норм процесуального права про те, що лише за клопотанням іншої сторони можливо зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В силу статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Так здійснюючи розподіл судових витрат суд першої інстанції виходив зі складності справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг під час розгляду справи, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, та стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 1 ст. 139 КАС України визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Наведені норми дають підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

Враховуючи зазначені вище положення ст. 134 КАС України, колегія суддів доходить до висновку, що розподілу між сторонами підлягають лише ті витрати, які понесені саме сторонами у справі, є обґрунтованими та пропорційнимм розміру таких витрат до предмета спору.

Так судом першої інстанції були проаналізовані подані позивачем документи на відшкодування витрат на правничу допомогу: договір №24/02/25 про надання професійної правничої допомоги від 24.02.2025 (а.с. 101), додатку до договору про надання професійної правничої допомоги №24/02/25 від 24.02.2025 (а.с. 100), квитанції про переказ платежу у розмірі 5000,00 грн. та квитанції від 07.05.2025 про переказ платежу у розмірі 6500,00 грн. (а.с. 102, 103), акт виконаних робіт (наданих послуг) від 06.05.2025 (а.с. 99).

Суд першої інстанції надаючи оцінку цим документам та стягуючи на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн, виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції до відшкодування на користь позивача суми витрат на професійну правничої допомогу в загальному розмірі 3000,00грн, є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та відповідає критерію розумності їхнього розміру.

З огляду на зазначене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 травня 2025 року в адміністративній справі №211/2223/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак