Справа № 560/4570/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4570/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у врученні 20.03.2025 повістки на відправку № 0258 на 26.03.2025 на 08 годину та визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у протиправному вилученні 20.03.2025 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого 28.10.2020 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 та зобов`язати негайно повернути його.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.03.2025 отримав повістку №2861975 із обов`язком прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних. Стверджує, що 20.03.2025 подав заяву про оформлення відстрочки відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та з`явився для уточнення даних. Дані уточнив, але працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 вимагали пройти ВЛК та надали направлення на проходження ВЛК. Вказує, що 20.03.2025 подав заяву про відмову від проходження ВЛК через відсутність документів, що підтверджують дійсний стан здоров`я для проходження ВЛК і тому її проходження не відобразить дійсний стан здоров`я. Зазначає, що 20.03.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 вручив повістку № 0258 на відправку на 26.03.2025. Крім того, вказує, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 20.03.2025 протиправно забрали тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 28.10.2020 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає протиправними дії відповідача щодо вручення повістки на відправку на 26.03.2025, оскільки станом на день вручення був інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 25.03.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

23.05.2025 представник позивача подала до суду клопотання, у якому просить приєднати до матеріалів справи копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 103/25/1259/8 від 02.04.2025 та витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних ( міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки № 103/25/1259/ВТ, що підтверджує продовження позивачу ІІІ групи інвалідності.

Ухвалою від 07.07.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд повторно витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтування підстав, які слугували вилученню тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого 28.10.2020.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що вручена позивачу повістка не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Повістка не може бути оскаржена в будь-якому суді, тому що цей документ є лише засобом оповіщення особи про необхідність виконати військовий обов`язок відповідно до закону. При цьому, обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного ТЦК та СП установлений не повісткою, а Законом №2232-XII. Стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не вилучався військово-обліковий документ, вказані обставини не відповідає дійсності та непідтверджена жодними належними та достатніми доказами. Разом з тим, на період дії воєнного стану суттєво спрощена процедура встановлення та продовження інвалідності. Так, згідно з пунктом 3 постанови КМУ від 30.03.2022 №390 повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану в Україні, має бути проведений протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану за умови неможливості направлення. Позивачу інвалідність встановлена Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною МСЕК, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка станом на сьогоднішній день не припинила свою діяльність. Тобто, перешкод для проходження чергового огляду не було. Водночас, позивач не надав доказів, які унеможливлювали його отримати направлення на черговий медичний огляд. Щодо реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", необхідно врахувати, що у зв`язку із відсутністю у позивача документального підтвердження наявності інвалідності, останній не мав законних підстав для отримання відстрочки, а відтак вважається таким, що підлягає мобілізації на загальних підставах. Слід врахувати, що у зв`язку із придатністю за станом здоров`я до військової служби та відсутності підстав для відстрочки, проведені та незавершені мобілізаційні заходи відповідачем по відношенню до ОСОБА_1 є цілком правомірними та обґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачу - ОСОБА_1 21.02.2024 встановлена ІІІ група інвалідності, загальне захворювання з ураження опорно-рухового апарату, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №122386 від 21.02.2024. Дата чергового огляду - лютий 2025 року.

13.03.2025 працівник ІНФОРМАЦІЯ_1 вручив позивачу повістку №2861975 із обов`язком прибути для уточнення даних.

20.03.2025 позивач прибув для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 та подав заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Того з дня, 20.03.2025 позивач подав заяву про відмову від проходження ВЛК через відсутність документів, що підтверджують дійсний стан здоров`я для проходження ВЛК і тому її проходження не відобразить дійсний стан здоров`я.

Повісткою №0258 відповідач зобов`язав позивача з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 26.03.2025 о 08.00 год для відправки.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо вручення 20.03.2025 повістки на відправку № 0258 та вилучення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , посилаючись на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 103/25/1259/8 від 02.04.2025 та рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки № 103/25/1259/ВТ про продовження ІІІ групи інвалідності до 03.04.2026, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ).

Приписами частини 7 статті 1 Закону №2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Як установлено частинами 1, 2 статті 35 Закону №2232-XII на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час. На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошене проведення загальної мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-XII на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За змістом частини 1 статті 23 Закону №3543-XII до колі осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації належать військовозобов`язані, заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку (пункт 1).

Отже, захист Вітчизни є конституційним обов`язком громадян України. ТЦК та СП забезпечують призов громадян (резервістів та військовозобов`язаних, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації на військову службу під час мобілізації).

Абзацом 2 пункту 5 Закону №3543-XII обумовлено, що порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 6 Порядку №560 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає: оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України; прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби; перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації; відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Пунктом 15 Порядку №560 передбачено, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, з-поміж іншого, видають наказ керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призначення представників такого центру, уповноважених проводити перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років та вручати повістки резервістам та військовозобов`язаним.

Відповідно до абзацу 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Таким чином, нормами Порядку №560, і Положення №154 визначені повноваження відповідача щодо видачі повістки для уточнення облікових даних.

Тому, повістка №2861975 від 20.03.2025 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних складена та вручена позивачу правомірно.

20.03.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних.

У цей же день, під час перебування в ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач подав заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII. Вказане підтверджується штампом про отримання від 20.03.2025 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних. Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (пункт 60 Порядку №560).

Отже, у разі подання громадянином заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації заходи щодо призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не здійснюється до ухвалення рішення.

Доказів розгляду заяви позивача від 20.03.2025 про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII відповідач не надав. У матеріалах справи відсутнє рішення про надання або відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу.

Тому, дії щодо вручення 20.03.2025 повістки №0258 на відправку до прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації суд вважає протиправними.

Вирішуючи позовні вимоги щодо протиправності дій відповідача що вилучення 20.03.2025 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого 28.10.2020 суд зазначає, що докази факту вилучення посвідчення у матеріалах справи відсутні.

Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що військово-обліковий документ не вилучався. Тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність дій щодо вручення 20.03.2025 повістки №0258 на відправку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами 3-5 статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До позовної заяви представник позивача долучив договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20.03.2025 №1512-365, розрахунок-акт про приймання виконаних робіт про надання професійної правничої (правової) допомоги від 21.03.2025 №1, квитанцію до платіжної інструкції від 21.03.2025 про оплату послуг у розмірі 5000,00грн.

Згідно із пунктом 3.6. договору від 20.03.2025 за результатами надання правничої допомоги виконавець складає рахунок-акт, в якому міститься опис наданої правничої допомоги та понесених витрат, а саме: виконані роботи (надані послуги), що передаються Виконавцем і приймаються

За змістом розрахунку-акту від 21.03.2025 адвокат надав такі послуги:

консультація для роз`яснення законо давства відповідно до вимог законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов язок та військову службу" - вартість юридичних послуг та виконаних робіт 1000,00 грн, час виконання - 1 година;

аналіз та вивчення матеріалів і документів - вартість юридичних послуг та виконаних робіт 1000,00 грн, час виконання - 1 година;

підготовка до складання позовної заяви, аналіз судової практики, узгодження позиції по справі - вартість юридичних послуг та виконаних робіт 1000,00 грн, час виконання - 1 година;

складання позовної заяви та оформлення додатків - вартість юридичних послуг та виконаних робіт 2000,00 грн, час виконання - 2 години.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 рішення в цій справі Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена, та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та доведеності понесених витрат.

З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, та, відповідно, вимоги про відшкодування 5000,00 грн як витрат на правничу допомогу необґрунтованими.

Суд враховує, що консультація, підготовка до складання позовної заяви, аналіз судової практики, узгодження позиції по справі та оформлення додатків не є видом правової допомоги. При цьому, це є допоміжною діяльністю при складанні процесуальних документів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає співмірним стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вручення ОСОБА_1 20.03.2025 повістки на відправку № 0258.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук