Справа № 520/16481/23
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа №520/16481/23

провадження № К/990/37603/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Отрох Алли Володимирівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 520/16481/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

11 вересня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі до 100 000,00 грн за період із травня по жовтень 2022 року пропорційно дням участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000,00 грн за період із травня по жовтень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно пункту 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 грн за період із травня по жовтень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 грн з 14 серпня 2022 року по 14 серпня 2022 року; з 20 серпня 2002 року по 20 серпня 2022 року; з 11 вересня 2022 року по 11 вересня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/16481/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачем подано касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Отрох Алли Володимирівни задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2024 року скасовано, а справу № 520/16481/23 направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року, серед іншого, звернув увагу, що суди мали б з`ясувати, а які завдання/заходи виконував/здійснював позивач, перебуваючи на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 упродовж саме спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. Відтак, якщо будуть для цього підстави - зупинитися на питанні, а чи могло бути так, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у завданнях/заходах у документах, які потім слугують підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. Такий підхід до вирішення спору або підтвердив би доводи позивача в цій частині або спростував би їх.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій слідує, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надала на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року, якою витребувано у позивача і відповідача відомості та відповідні документи (довідки, накази, витяги з журналів бойових дій тощо) щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в період із травня по жовтень 2022 року, в тому числі відомості щодо того, які саме завдання і де (на якому напрямку) виконував позивач, перебуваючи на військовій службі впродовж спірного періоду, довідку від 08 грудня 2023 року № 169 про участь позивача в період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 14 серпня 2022 року по 14 серпня 2022 року, з 20 серпня 2022 року по 20 серпня 2022 року, з 11 вересня 2022 року по 11 вересня 2022 року, з 15 листопада 2022 року по 15 листопада 2022 року, з 16 грудня 2022 року по 16 грудня 2022 року, з 29 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року, з 14 січня 2023 року по 14 січня 2023 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Харків Харківської області.

Так, судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відомості, зазначені у вказаній вище довідці, підтверджуються наявними в матеріалах справи рапортами командира роти з охорони дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав Ігора Цибульника, в яких визначено, що позивачу визнано 3 доби (14 серпня 2022 року, 20 серпня 2022 року та 11 вересня 2022 року) для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. Ці докази враховані судами як належні та допустимі докази, що підтверджують факт того, що позивач в спірний період безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії приймав лише 14 серпня 2022 року, 20 серпня 2022 року, 11 вересня 2022 року.

Оскаржуваними судовими рішеннями установлено, що матеріали справи містять підтвердження виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за дні, зазначені в довідці від 08 грудня 2023 року № 169, оскільки такі відомості підтверджені належними доказами.

Отож, суди в оскаржуваних судових рішеннях дійшли висновку, що право на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн у військовослужбовців виникає виключно за умов документального підтвердження виконання у відповідні дні військовослужбовцем бойових завдань, проте ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції такі документи не надано з підстав відсутності таких документів щодо позивача у відповідача за спірний період.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник ОСОБА_1 - адвокат Отрох Алла Володимирівна подала касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження автор скарги вказує, що підставою касаційного оскарження судових рішень є підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Твердження автора скарги про те, що справа становить виняткове значення для скаржника не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги автора скарги у цій справі в якусь особливу категорію спорів. Такі покликання автора скарги мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції.

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Отрох Алли Володимирівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 520/16481/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

С. А. Уханенко