Справа № 620/6429/25
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Чернігів Справа № 620/6429/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними, скасування наказу та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 травня 2024 року №700-ОС «Про внесення змін до наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 » в частині: «Капітану ОСОБА_1 , заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) з логістики третьої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), з 6 квітня 2023 року на період воєнного стану»;

- визнати протиправним та скасувати рішення (протокол) атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 квітня 2025 року щодо відмови у звільненні з військової служби у запас Капітана ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та прийняти рішення щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту ж п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року №2232-XII у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжити військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконав усі умови, передбачені законодавством, для звільнення з військової служби: контракт був укладений під час дії воєнного стану, а саме 06.04.2023; строк контракту закінчився 05.04.2025; позивач не висловив бажання продовжувати військову службу, про що повідомив військову частину завчасно, зазначивши це у рапорті від 27.03.2025 № Р-12792-25.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав підстави для задоволення позову, аналогічні викладеним в самому позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Так, між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах офіцерського складу, строком на два роки з 06.04.2023 по 05.04.2025 (а.с. 11-14).

Позивач звернувся до відповідача з рапортом від 27.03.2025, в якому вказав, що не бажає продовжувати військову службу після закінчення строку контракту, просив звільнити з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 15-16).

Згідно витягу з протоколу № 8 засідання атестаційної комісії від 04.04.2025 позивачу було відмовлено у звільненні у зв`язку з продовженням дії контракту та військової служби понад встановлений строк до закінчення воєнного стану відповідно до пункту 2 частини 8 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зворот а.с. 45).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.05.2024 № 700-ОС позивачу було продовжено дію контракту понад встановлені строки з 06.04.2023 на період дії воєнного стану (зворот а.с. 45).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частинами першою, другою статті 2 Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону).

Згідно статті 19 Закону військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни, які перебувають на військовому обліку та мають вищу, фахову передвищу, професійну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили базову військову службу, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку і вирішили вступити на військову службу за контрактом, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з дотриманням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону (в редакції, чинній на момент прийняття наказу від 17.05.2024 № 700-ОС) визначено, що під час дії особливого періоду: для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України; на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

В особливий період, крім періодів мобілізації та дії воєнного стану, військова служба для військовослужбовців, строк контракту яких закінчився, може бути продовжена за новими контрактами на строки, визначені частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону (в редакції, чинній на момент прийняття наказу від 17.05.2024 № 700-ОС) визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

У свою чергу, відповідно до підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону (у редакції станом на час подання позивачем рапорту про звільнення) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що право військовослужбовця на звільнення з військової служби на підставі підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону виникає за наявності таких обставин: 1) укладання контракту під час дії воєнного стану; 2) закінчення строку дії такого контракту; 3) відсутність у військовослужбовця бажання продовжувати військову службу.

Як встановлено судом, 27.03.2025 позивачем у порядку підпорядкування подано рапорт про звільнення з військової служби за підпунктом «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на що одержано відмову з посиланням на те, що відповідачем прийнято спірний наказ від 17.05.2024 № 700-ОС, яким позивачу було продовжено дію контракту понад встановлені строки з 06.04.2023 на період дії воєнного стану.

Підставою прийняття оскаржуваного наказу вказано Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 контракту зміни та доповнення до контракту вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі та не можуть суперечити законодавству.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивачем надавалась така згода, будь - яких документів, які підтверджують вжиття відповідачем заходів узгодження з позивачем внесення змін та доповнень до контракту, а також досягнення між сторонами відповідної згоди, що засвідчується підписами сторін контракту, суду не надано.

Також, слід зазначити, що позивача не було ознайомлено з прийнятим наказом від 17.05.2024 № 700-ОС щодо продовження позивачу військової служби та дії контракту понад встановлені строки на період дії воєнного стану.

У контексті наведеного суд звертає увагу, що у справі Рисовський проти України Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що наказ від 17.05.2024 № 700-ОС в оскаржуваній частині є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права позивача, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Як встановлено судом, підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби було прийняття наказу від 17.05.2024 № 700-ОС, який за результатами розгляду цієї справи судом визнано протиправним та скасовано.

Суд констатує, що саме відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення з військової служби або надання мотивованої відмови в такому.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.80 р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо звільнення позивача з військової служби є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що оскільки наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 17.05.2024 № 700-ОС, на підставі якого було відмовлено у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, визнано протиправним та скасовано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2025, щодо відмови у звільненні з військової служби у запас Капітана ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.03.2025 про звільнення з військової служби.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними, скасування наказу та рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.05.2024 № 700-ОС «Про внесення змін до наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 » в частині продовження дії контракту понад встановлені строки капітану ОСОБА_1 , заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) з логістики третьої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), з 6 квітня 2023 року на період воєнного стану.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2025, щодо відмови у звільненні з військової служби у запас Капітана ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.03.2025 про звільнення з військової служби.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.09.2025.

Суддя Наталія БАРГАМІНА