Справа № 340/8339/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2025-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8339/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства "Олександрівське"

до відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 26.09.2024 р. №7 в частині донарахованих податкових зобов`язань із податку на додану вартість у розмірі 165922,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 41480,46 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 26.09.2024 р. №7 про нарахування штрафу у розмірі 40639,75 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" від 26.09.2024 р. №6 в частині донарахованих податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 521613,87 грн, штрафних санкцій у розмірі 66188,77 грн та пені у розмірі 166014,95 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" від 26.09.2024 р. №6 щодо донарахованих податкових зобов`язань із військового збору у розмірі 35643,62 грн, штрафних санкцій у розмірі 4522,90 грн, пені у розмірі 11344,37 грн.

Позивач вказує, що не допускав порушень податкового законодавства, а тому нарахування в оскаржуваній частині є безпідставними з огляду на обставини, вказані в позові.

Ухвалою від 07.01.2025 відкрито спрощене провадження у справі.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу №190-п від 17.02.2025 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФГ«Олександрівське», за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, зокрема з питань, визначених в рішенні Державної податкової служби України від 13.12.2024 за вих. №37502/6/99-00-06-01-01-06, в частині формування належної доказової бази виявлених перевіркою порушень по операціях з реалізації самостійно виготовленої продукції, у порядку контролю за правильністю висновку Акту документальної планової виїзної перевірки ФГ «Олександрівське» від 02.09.2024 №12095/11-28-07-07/30862584.

За результатом перевірки, відповідачем складено акт від 12.03.2025 №2634/11-28-07-07/30862584, який позивач отримав 12.03.2025.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті, 24.03.2025 (вих. №29) подано відповідачу заперечення на акт.

За результатами розгляду заперечень відповідач (лист від 03.04.2025 року № 4695/6/11-28-07-07-14) залишив висновки, викладений в Акті без змін.

12.04.2025 Позивачем отримано засобами поштового зв`язку податкові повідомлення-рішення:

- форма «Р» від 09.04.2024 року №7 щодо збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість на суму 126 288,00 грн., та штрафні санкції на суму 31 572,00 грн. (надалі - ППР №7);

- форма «ПН» від 09.04.2024 року №7 щодо нарахування штрафу на суму 31 572,00 грн.(надалі - ППР №7) долучено до матеріалів справи).

Не погоджуючись із ППР №7 та ППР №7 Позивачем було подано скаргу до Державної податкової служби України.

12.06.2025 року Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги (за вих. №16996/6/99-00-06-01-03-06), яким скасовано ППР №7 та ППР №7, та скаргу задоволено в повному обсязі (долучено до матеріалів справи).

Враховуючи означене, позивач зауважує, що з огляду на те, що податкові повідомлення-рішення №№7 та №№7 скасовані контролюючим органом, в тому числі, і №7 та №7 винесені в результаті «до перевірки» з означених спірних питань донарахування ПДВ та штрафних санкцій також скасовані.

З цих підстав позивач подав заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Форма «Р» від 26.09.2024 №7 в частині донарахованих податкових зобов`язань із податку на додану вартість в розмірі 165 922,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 41 480,46 грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Форма «ПН» від 26.09.2024 №7 про нарахування штрафу в розмірі 40 639,75 грн.

Позивач вважав за можливе подати заяву про відмову від позову в цій частині, оскільки означені ППР скасовані контролюючим органом.

Ухвалою від 26.09.2025 в цій частині провадження у справі закрито.

Відповідач подав відзив на позов та заперечив у повному обсязі позовні вимоги. Просив суд відмовити в задоволенні.

На разі позивач підтримує позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Д" від 26.09.2024 р. №6 в частині донарахованих податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 521613,87 грн, штрафних санкцій у розмірі 66188,77 грн та пені у розмірі 166014,95 грн;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Д" від 26.09.2024 р. №6 щодо донарахованих податкових зобов`язань із військового збору у розмірі 35643,62 грн, штрафних санкцій у розмірі 4522,90 грн, пені у розмірі 11344,37 грн.

Розглянувши справу в порядку спрощеного (письмового) провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області на підставі наказу №467-п від 28.06.2024 проведена документальна планова виїзна перевірка Фермерського господарства «Олександрівське» з 30.07.2024 по 26.08.2024 за період діяльності позивача з 01.01.2017 по 31.12.2023.

За результатом перевірки відповідачем складено акт від 02.09.2024 №12095/11-28-07-07/30862584, на підставі висновків якого винесені податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 26.09.2024 року №7, яким визначено податкові зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 270497 основного платежу та 67624,25 штрафних (фінансових) санкцій;

- форми «ПН» від 26.09.2024 року №7 про нарахування штрафу у розмірі 87540,00 грн;

- форми «Д» від 26.09.2024 року №6, яким визначено податкові зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 530160,87 грн, штрафних санкцій у розмірі 68207,30 грн та пені у розмірі 171241,58 грн;

- форми «Д» від 26.09.2024 року №6, яким визначено податкові зобов`язання із військового збору у розмірі 35643,62 грн, штрафні санкції у розмірі 4522,90 грн та пеню у розмірі 11344,37 грн.;

- форми «ПС» від 26.09.2024 року №7.

14.10.2024 ФГ «Олександрівське» направило скаргу до Державної податкової служби України на вказані рішення (а.с.201-220 т.1).

05.11.2024 позивач отримав рішення Державної податкової служби України про продовження строку розгляду скарги від 01.11.2024 за вих. №32899/6/99-00-06-01-01-06 (а.с.222 т.1).

Рішенням Державної податкової служби України від 13.12.2024 за вих. №37502/6/99-00-06-01-01-06:

- скасоване податкове повідомлення-рішення №7 у частині неподання/несвоєчасного подання повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП у сумі 126 480,00 грн, а в іншій частині зазначене залишено без змін;

- скасоване податкове повідомлення-рішення №7 та податкове повідомлення-рішення №7 в частині висновків перевірки про заниження податкових зобов`язань по операціях з реалізації самостійно виготовленої продукції та в частині визначення зобов`язань з урахуванням п. 102.1. ст.102 ПКУ і у відповідній частині застосовані штрафні санкції. В іншій частині зазначені податкове повідомлення-рішення №7 та податкове повідомлення-рішення №7 залишені без змін (а.с.225-240 т.1).

За результатами розгляду скарги контролюючим органом винесено:

1) податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 18.12.2024 №7 несвоєчасно подано звіти за формою 20-ОПП на підставі п.54.3.1, 117.1 ПКУ застосовані штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 18.12.2024 №7 збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 107 155,00 грн., та штрафними санкціями в сумі 26 788,75 грн., в тому числі:

а) на порушення п. 14.1.202, 185.1, 188.1, 201.1 ПКУ занижено податкові зобов`язання з ПДВ з вартості реалізованої безоплатно води населенню, видобутої із власної свердловини, на загальну суму ПДВ 103 495,00 грн.;

б) на порушення п. 198.5 ПКУ занижений ПДВ на загальну суму 5 219,14 грн. внаслідок не нарахування податкових зобов`язань у податковому періоді, в якому відбувалося списання заборгованості;

в) на порушення п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6. ПКУ завищено податковий кредит на загальну суму 386,00 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість при відсутності зареєстрованих податкових накладних;

г) на порушення п. 198.5 ПКУ завищено податковий кредит на суму 3 160,00 грн внаслідок не проведення коригування податкового кредиту при списання безнадійної дебіторської заборгованості за оплаченими, але не отриманими товарами, по яких у попередніх податкових періодах сформовано податковий кредит;

д) на порушення п. 192.1.1 ПКУ завищено податковий кредит на 4619,00 грн за рахунок не проведення розрахунку коригування внаслідок зменшення суми компенсації на користь отримувача;

3) податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 18.12.2024 №7 за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних застосовано штраф у розмірі 45 569,25 грн.

У даному провадженні позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення:

- №6

- №6.

Щодо податкових повідомлень-рішень №6 та №6

Судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням №6 збільшено суму грошового зобов`язанням з ПДФО в розмірі 530 160,87 грн., штрафна санкція становить 68 207,30 грн. та пеня - 171 241,58 грн., в тому числі:

а) по операціях неправомірного застування соціальної пільги при розрахунку податку на доходи фізичних осіб з нарахованого доходу у вигляді заробітної плати по найманому працівнику збільшено суму грошового зобов`язанням з ПДФО на суму 8 547,00 грн., штрафна санкція - 2 018,53 та пеня - 5 226,63 грн.;

б) по операціях не нарахування ПДФО на доходи фізичних осіб, отриманих як додаткове благо у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни харчування у сумі 521 613,87 грн., штрафна санкція - 66 188,77 та пеня - 166 014,95 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №6 збільшено суму грошового зобов`язанням з військового збору з доходів фізичних осіб, отриманих як додаткове благо у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни за харчування на суму 35 643,62 грн., штрафна санкція становить 4 522,90 грн та пеня 11 344,37 грн.

Позивач оскаржує ППР №6 податкові зобов`язання з ПДФО у сумі 521 613,87 грн (оскаржувана частина), штраф в розмірі 66 188,77 грн. (оскаржувана частина) та пеню у сумі 166 014,95 грн (оскаржувана частина), які нараховані з доходів фізичних осіб, отриманих як додаткове благо у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни харчування.

Позивач оскаржує у ППР №6 податкові зобов`язання з військового збору у сумі 35 643,62 грн (оскаржувана частина), штраф в розмірі 4 522,9 грн. (оскаржувана частина) та пені у сумі 11 344,37 грн (оскаржувана частина), які нараховані з доходів фізичних осіб, отриманих як додаткове благо у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни харчування.

Так, в акті, контролюючий орган зазначив, що «працівниками ФГ «Олександрівське» отримано додаткове благо протягом періоду який перевірявся в сумі 2 907 145,07 грн., в тому числі за 2017 рік - 444 339,68 грн., за 2018 рік - 472 883,80 грн., за 2019 рік - 606 095,51 грн., за 2020 рік - 432 052,59 грн., за 2021 рік - 663 723,23 грн, за 2022 рік - 174 308,88 грн., за 2023 рік-13 741,38 грн.».

Спір між сторонами в частині арифметичних обрахунків відсутній.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України, відповідно до п.п.162.1.1 платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст.163 ПКУ).

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункт «є» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Судом встановлено, що в фермерському господарстві «Олександрівське» організоване платне харчування для працівників та інших фізичних осіб, які виконують роботи на підставі договорів цивільно-правового характеру. Виготовлення страв здійснюється на власних виробничих основних засобах.

Позивач встановив вартість обіду, сніданку та вечері у вигляді харчо-дня.

Так, організовано платне харчування в період проведення польових робіт за цінами затвердженими наказами про оплату за харчо-обіди:

- Наказ від 05.01.2017 №7: сніданок по 2,5, вечеря по 2,5 грн; обід по 5 грн;

- Наказ від 09.01.2018 №8: сніданок по 2,5, вечеря по 2,5 грн; обід по 6 грн;

- Наказ від 28.02.2018 №11: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн;

- Наказ від 14.01.2019 №8/2: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн;

- Наказ від 10.01.2020 №11: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн;

- Наказ від 18.01.2021 №21: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн;

- Наказ від 17.01.2022 №22: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн;

- Наказ від 23.01.2023 №21: сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн.

В бухгалтерському обліку оплата за харчування здійснюється шляхом утримання вартості харчування із нарахованої заробітної плати та плати за договорами цивільно-правового характеру.

Для обліку кількості відпущених обідів (сніданків, вечері) і кількості осіб, які харчуються, використовуються облікові відомості згідно із відомостями продажу за календарний місяць за кожен календарний рік.

Відрахування із заробітної плати працівників та винагороди за цивільно-правовими договорами здійснювалось на підставі заяв даних осіб щодо надання дозволу на відрахування. Згідно із Законом України «Про оплату праці»:

- заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1);

- до складових заробітної плати належить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (стаття 2).

Статтею 15 Закону України «Про оплату праці», визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Судом встановлено, що Колективним договором ФГ «Олександрівське» від 17.12.2019 (реєстраційний номер 11) не передбачено пільг та/або виплат соціального характеру щодо оплати або дотацій харчування працівників.

В акті відповідач співставив кількість людей, які харчувались протягом місяця, середню вартість харчування 1 працівника, суму витрат на харчування, понесених позивачем, утриманих коштів, та розрахував різницю в сумі 2 907 145,07 грн. Цю різницю відповідач вважає додатковим благом у вигляді індивідуальної знижки до звичайної ціни (ст. 33).

Судом при дослідженні акту перевірки не встановлено посилань податкового органу на те, що інші фізичні особи не могли користуватись можливістю придбати харчо-обіди за ціною, що визначена вищевказаними наказами у відповідні періоди (сніданок по 2,5, вечеря по 2,5 грн; обід по 6 грн, а також сніданок по 5,04, вечеря по 5,04 грн; обід по 10,02 грн). Тобто в ході перевірки не встановлено реалізації іншим особам харчо-обідів за цінами, вищими, ніж затверджені вказаними наказами.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пп. «е» п.п. 164.2.17 ПКУ до складу оподатковуваного доходу фізичних осіб включається, зокрема, дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів, індивідуально призначеної для такого платника податку.

Таким чином, якщо знижку отримує тільки окремий покупець, а іншим покупцям того ж товару вона не надається, то її сума включається до оподатковуваного доходу такого покупця як додаткове благо. Зазначений дохід обкладають податком на доходи фізичних осіб із застосуванням натурального коефіцієнта відповідно до п. 164.5 ПКУ, а також військовим збором у відповідному відсотковому розмірі залежно від періоду.

Якщо ж знижка поширюється на будь-якого покупця і при її наданні відсутній вибірковий підхід, то підстави для включення суми знижки до оподатковуваного доходу покупців фізичних осіб відсутні.

Таким чином, у даному випадку для висновку про наявність або відсутність підстав для обкладення податком з доходів фізичних осіб та військовим збором суми знижки звичайної ціни (вартості) харчо-обідів вирішальною обставиною є те, чи така програма знижки була призначена для всіх учасників таких правовідносин, у даному випадку, покупців харчо-обідів у столовій позивача.

За обставин надання знижки всім покупцям, незважаючи на їх документальну персоніфікацію, на рівних умовах, відсутній індивідуальний характер таких знижок та відсутня ознака індивідуальності, визначена пп. «е» п.п. 164.2.17 ПКУ, як обов`язкова умова віднесення такої знижки до складу оподатковуваного доходу фізичних осіб як додаткового блага.

З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №6, в частині визначених податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 521 613,87 грн, штрафу в розмірі 66 188,77 грн. та пені у сумі 166 014,95 грн, які нараховані з доходів фізичних осіб, отриманих як додаткове благо у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни харчування, належить визнати протиправним та скасувати.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №6 суд вказує наступне.

Визначення податкового зобов`язання з військового збору в періоді з 01.01.2017 по 31.12.2023 р. здійснюється на підставі п. 16і Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, згідно якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу, а об`єктом оподаткування є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (пп.1.4. п.п. 16і підрозділу 10 розділу XX).

Згідно із п. п. 1.7. п. 16 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу та підрозділом 1 цього розділу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пунктах 3 і 4 пункту 170.13 і статті 170 цього Кодексу та пункті 14 підрозділу 1 цього розділу.

Таким чином, відповідно до вимог Податкового кодексу України оподаткуванню військовим збором підлягають ті ж самі доходи, що і податком з доходів фізичних осіб.

Враховуючи висновок про відсутність підстав для визначення податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб з сум різниці вартості харчування у їдальні позивача для фізичних осіб, підстави оподатковувати таку різницю військовим збором відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6, яким визначено податкові зобов`язання з військового збору у сумі 35 643,62 грн, штраф в розмірі 4 522,9 грн. та пеню у сумі 11 344,37 грн, які нараховані на суму різниці вартості харчування, визнану податковим органом додатковим благом у вигляді індивідуально призначеної знижки звичайної ціни харчування, належить визнати протиправним та скасувати.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення на загальну суму 805328,48 грн. а тому судовий збір, що належить відшкодувати позивачеві становить 12079,93 грн.

Позивач також просить суд компенсувати витрати на оплату юридичних послуг в сумі 15000,00 грн (заява від 04.04.2025).

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді відповідачем до суду було надано копію договору про надання правової допомоги від 21.11.2024, рахунок №84, від 21.11.2024, копію платіжної інструкції від 21.11.2024 № 1465.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 21.11.2024 адвокат зобов`язується виконати роботи з консультування, підготовки процесуальних документів (позову, відзиву, заяв, клопотань, тощо) щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- форми "Р" від 26.09.2024 р. №7;

- форми "ПН" від 26.09.2024 р. №7;

- форми "Д" від 26.09.2024 р. №6;

- форми "Д" від 26.09.2024 р. №6;

- форми «ПС» від 26.09.2024 року №7.(а.с.54 т.5).

Однак, суд бере до уваги той факт, що в даному провадженні рішення форми «ПС» від 26.09.2024 року №7 не оскаржувалось взагалі, в частині оскарження рішень форми "Р" від 26.09.2024 р. №7 та форми "ПН" від 26.09.2024 р. №7 провадження закрите за заявою самого позивача. Натомість оплата вартості з приводу правового супроводження оскарження цих рішень входить до 15000,00 грн.

Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в розумінні статті 134 КАС України, суду не надано, що виключає можливість здійснити аналіз та оцінку необхідності виконаних робіт для даного провадження та витрачених коштів на їх оплату.

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 15000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг відповідачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню відповідачу за час розгляду справи в суді у співмірності до наданих послуг, на переконання суду, становить 6000.00 грн.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6, яким Фермерському господарству "Олександрівське" визначено податкові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 530160,87 грн, штраф в розмірі 68207,30 грн та пеню у сумі 171241,58 грн, в частині визначених податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 521613,87 грн, штрафу в розмірі 66 188,77 грн. та пені у сумі 166 014,95 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6, яким Фермерському господарству "Олександрівське" визначено податкові зобов`язання з військового збору у сумі 35 643,62 грн, штраф в розмірі 4 522,9 грн. та пеню у сумі 11 344,37 грн.

Стягнути 12079,93 грн. судового збору на користь Фермерського господарства "Олександрівське" (28051, с. Олександрівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Садова, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) на користь Фермерського господарства "Олександрівське" (28051, с. Олександрівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Садова, 10, ) понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 6000.00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Повне судове рішення складене 26.09.2025.

Сторони:

позивач Фермерське господарство "Олександрівське" (28051, с. Олександрівка, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., вул. Садова, 10, ),

відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА