Справа № 520/22159/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р. №520/22159/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Пасечнік О.В.;

за участю секретаря судового засідання - Олітто О.О.;

позивача, ОСОБА_1 ;

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні в порядку статті 287 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу ДВС у місті Харкові, яка полягає у нерозгляді заяви позивача від 23.07.2025 та неповерненні безпідставно стягнутого виконавчого збору.

2. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути на мій банківський рахунок за наступними реквізитами: IBAN: НОМЕР_1 , Банк: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Отримувач: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , безпідставно стягнутий виконавчий збір у розмірі 3703 (три тисячі сімсот три) гривні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність Шевченківського відділу ДВС є протиправною, оскільки вона прямо порушує майнові права позивача та вимоги статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка чітко зобов`язує повернути стягнутий виконавчий збір у разі скасування рішення, що підлягало виконанню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 відкрито спрощене провадження в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання прибув позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

У проваджені Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження ВП №78263890.

04.06.2025 відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78263890 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 644/1618/25 від 15.07.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 02.06.2025 по справі № 644/1618/25 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №425 від 19.02.2025 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративного правопорушення закрито.

21.07.2025 відповідачем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП №78263890 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку позивача, враховуючи факт закриття виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, відповідач зобов`язаний повернути йому суму стягнутого виконавчого збору.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до норм п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (ч. ч. 1-4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»)

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, законодавець передбачає винесення постанови про стягненння виконавчого збору у разі необхідності.

За правилами, встановленими ч. 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Судовим розглядом встановлено, що дійсно виконавче провадження у рамках якого здійснено спірне стягнення сум виконавчого збору з позивача закінчено з підстав скасування рішення, що підлягало виконанню.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

Так, фактичними мотивами, які спонукали позивача звернутись з цим позовом до суду, є незгода зі стягненням з нього виконавчого збору, проте, слід врахувати, що за змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій є окремими виконавчими документами. Відтак, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Суд наголошує, що оскільки предметом позову не є постанова про стягнення виконавчого збору, доводи позивача про повернення стягнутих сум виконавчого збору є помилковими.

Рішення відповідача, які стали підставою для вчинення дій щодо примусового стягнення виконавчого збору не оскаржені у цій справі та відсутні докази оскарження таких у судовому порядку взагалі.

Відтак, суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених, на його думку, прав.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 194, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25 вересня 2025 року.

Суддя Пасечнік О.В.