Справа № 500/3782/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3782/25

24 вересня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Островську Олесю Нектаріївну звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №49 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоди роботи:

- з 24.07.1987 по 31.08.1988 - на посаді інструктора шкільного відділу в Гусятинському районі ЛКСМ;

- з 03.09.1988 по 27.08.1992 - на посаді секретаря комітету комсомолу Гусятинського політехнікуму;

- з 26.01.1995 по 31.12.1998 - на посадах начальника Гусятинського відділу реєстрації актів громадянського стану, завідувача відділом запису актів громадянського стану Гусятинської районної державної адміністрації;

- з 01.01.1999 по 31.08.2002 начальника Гусятинського районного відділу реєстрації актів громадянського стану;

- з 01.03.2005 по 10.10.2005 - на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення;

- з 11.10.2005 по 15.06.2007 - на посаді головного спеціаліста сектору внутрішньої політики та зв`язків з громадянами, організаціями та засобами масової інформації апарату райдержадміністрації;

- з 25.12.2008 по 30.04.2016 на посаді секретаря виконавчого комітету Гусятинської селищної ради,

та перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ і здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 02.06.2025, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 02.06.2025 №76 та №77, виданих Гусятинською селищною радою Чортківського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і 02.06.2025 подала заяву до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

За результатами розгляду поданої заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №49 від 09.06.2025 відмовлено в переведенні (у перерахунку) на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з тим, що станом на 1 травня 2016 посади, які займала ОСОБА_1 не віднесені до категорії посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Закону №889-VIII вона не обіймала посад державної служби в державному органі, тому права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ не має.

Зазначене рішення позивач вважає протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про державну службу", що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

04.07.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вказує, що 02.06.2025 позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону

України "Про державну службу".

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, рішенням якого №49 від 09.06.2025 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII.

Зазначає, що при визначенні права особи на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 за записами трудової книжки або на підставі інших документів встановлюється відповідність займаної посади, посадам, визначеним статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" (яка була чинна до 26.10.2001) посади працівників міських адміністрацій було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 №2493-ІІІ "Про службу в органах місцевого самоврядування", статтею 14 якого керівники відділів, їх заступники виконавчих органів міських рад віднесено до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Після набрання чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дані посади відноситься до посад службовців органів місцевого самоврядування, отже стаж служби в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби не зараховується.

Оскільки позивач працювала на посадах місцевого самоврядування, підстави для проведення перерахунку відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді у відпустці, в порядку черговості.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02.06.2025 позивач подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Розгляд вказаної заяви та доданих до неї документів здійснювався Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності.

За результатами розгляду винесено рішення від 09.06.2025 №49 про часткову відмову у перерахунку пенсії, а саме переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зі змісту спірного рішення видно, що що станом на 1 травня 2016 посади, які займала ОСОБА_1 не віднесені до категорії посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Закону №889-VIII вона не обіймала посад державної служби в державному органі, тому права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ не має

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-XI).

01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII), який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Щодо обчислення стажу державної служби, то пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Статтею 46 Закону №889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 частини другої якої зазначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 20.08.1985 позивач працювала: з 24.07.1987 по 31.08.1988 на посаді інструктора шкільного відділу в Гусятинському районі ЛКСМ; з 03.09.1988 по 27.08.1992 на посаді секретаря комітету комсомолу Гусятинського політехнікуму; з 26.01.1995 по 31.12.1998 на посадах начальника Гусятинського відділу реєстрації актів громадянського стану, завідувача відділом запису актів громадянського стану Гусятинської районної державної адміністрації; з 01.01.1999 по 31.08.2002 начальника Гусятинського районного відділу реєстрації актів громадянського стану; з 01.03.2005 по 10.10.2005 на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення; з 11.10.2005 по 15.06.2007 на посаді головного спеціаліста сектору внутрішньої політики та зв`язків з громадянами, організаціями та засобами масової інформації апарату райдержадміністрації; з 25.12.2008 по 01.12.2020 на посаді секретаря виконавчого комітету Гусятинської селищної ради

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення позивачу до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії Закону України "Про державну службу" не зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування.

Визначаючись щодо не зарахування спірних періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, суд виходить з наступного.

Як вже вказував суд вище, статтею 37 Закону №3723-ХІІ визначено умови призначення пенсій державним службовцям.

Статтями 25, 26 даного Закону було визначено класифікацію посад державної служби та ранги державних службовців, які їм присвоюються в залежності від категорії посади.

В пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу".

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III).

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, після 04.07.2001 стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Наведеним спростовуються висновок відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може зараховуватися до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця.

Таким чином, враховуючи приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, Закону №2493-III та Порядку №283, період роботи позивача в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

А тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №49 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1985.

Також позивач ставить вимогу про зобов`язання відповідача здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 02.06.2025, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 02.06.2025 №76 та №77, виданих Гусятинською селищною радою Чортківського району Тернопільської області.

Водночас оскаржуване рішення не містить застережень щодо не врахування поданих позивачем довідок для перерахунку її пенсії.

А тому в суду відсутні підстави вважати, що при перерахунку пенсії позивача вказані довідки враховані не будуть, відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, як передчасних.

З огляду на наведене, у розглядуваному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 02.06.2025 ОСОБА_1 про переведення (перехід) на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (який допустив порушення прав позивача) підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.06.2025 №49 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1985, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79016, );

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ) .

Головуючий суддя Мартиць О.І.