Справа № 932/3332/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 932/3332/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року (суддя Малінов О.С.) в справі № 932/3332/25 за позовом ОСОБА_1 до управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Заікіна Андрія Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра з адміністративним позовом до управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Заікіна Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4285606 від 16 березня 2025 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4285606 від 16 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що обставини вчинення ОСОБА_1 порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами підтверджуються наявними у матеріалах справи відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, установленого в салоні службового транспортного засобу наряду поліції, та портативних відеореєстраторів поліцейських 475701 і 471269, що використовуються поліцією на підставі Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026.

Зокрема, відеозаписом з автомобільного відеореєстратора зафіксовано, що транспортний засіб DAEWOO NUBIRA, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався у темну пору доби без увімкнення фар ближнього світла, фари ближнього світла позивачу увімкнув після зупинку транспортного засобу.

Водночас відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 471269 зафіксовано, як ОСОБА_1 на запитання поліцейської про причини руху керованого ним транспортного засобу з вимкненими фарами ближнього світла чітко відповідає «трошки порушили», відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 475701 зафіксовано, як ОСОБА_1 , розмовляючи по телефону, визнає, що фари ближнього світла на керованому ним транспортному засобі були вимкнені, й він увімкнув їх лише на прохання поліцейських.

Крім того, відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Вважає, що наявні у матеріалах справи відеозаписи є належними і допустимими доказами у розумінні статей 73-74 КАС України, а також прямо передбачені статтею 251 КУпАП в якості засобів доказування, а суд першої інстанції безпідставно не врахував наведені правові норми та правові позиції Верховного Суду, не надав належної оцінки зазначеним обставинам, що призвело до передчасного і помилкового висновку суду, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою серії ЕНА № 4285606 ОСОБА_1 16.03.2025 року о 19:19:13 керував транспортним засобом «Nubira», р/н НОМЕР_2 у м. Дніпро, по вул. Галини Мазепи (Софії Ковалевської), 55, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби та без світла взагалі, чим порушив п.19.1.а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Судом першої інстанції вказано, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4285606 від 16.03.2025 року не містить жодних посилань на застосування будь-яких засобів фіксації правопорушення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії від 16.03.2025 року серії ЕНА № 4285606 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 березня 2025 року інспектором патрульної поліції прийнято постанову серія ЕНА № 428560 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за те, що ОСОБА_1 16 березня 2025 року о 10 годині 19 хвилин в м. Дніпро, по вул. Галини Мазепи (Софії Ковалевської), 55 керував транспортним засобом Nubira, номерний знак НОМЕР_3 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Пунктом 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За позицією відповідача відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, установленого в салоні службового транспортного засобу наряду поліції, та портативних відеореєстраторів поліцейських 475701 і 471269, які надані до матеріалів справи, доводиться вина позивача у адміністративному правопорушенні.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 1 частини першої статті 40 Закону №580-VIII установлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення відеофіксації події правопорушення, а також про те, що до постанови додається відеозапис з нагрудного відеореєстратора чи іншого технічного засобу.

Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а висловлено висновок, відповідно до якого у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведений висновок Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, а також обставини цієї справи, а саме відсутність у постанові серії ЕНА № 428560 від 16 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що долучені відповідача до матеріалів справи відеозаписи не є належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В порушення частини другої статті 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

З урахуванням відсутності належним та достатніх доказів вчинення позивачем порушення пункту 19.1 Правил дорожнього руху України суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд визнає безпідставними доводи апелянта стосовно доведеності вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відеозаписами, адже ці твердження спростовані приведеними вище висновками суду, а факт прийняття таких доказів в іншому провадженні (при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з частиною першою статті 130 КАС України) не є підставою для висновку про допустимість відеозаписів як доказів у цій справі.

Також суд відхиляє аргумент апелянта про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, адже пізніше ухваленим рішенням (від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а) Верховним Судом сформована інша позиція зі спірного питання, яка правомірно врахована судом першої інстанції.

Стосовно посилання апелянта на зневажливе відношення ОСОБА_1 до встановлених в Україні правил і норм співжиття, які змушують критично ставитися до його доводів у даній справі, суд зазначає, що ці обставини за умовами невиконання саме суб`єктом владних повноважень обов`язку доведеності правомірності свого рішення не мають правового значення при вирішенні цього спору.

Крім того, є цілком незмістовним аргумент апелянта про визнання позивачем факту порушення ним пункту 19.1 Правил дорожнього руху України, позаяк за відсутності належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення визнання позивачем при складанні постанови про адміністративне правопорушення факту допущення порушення не може бути єдиним та достатнім доказом доведеності факту скоєння правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року в справі № 932/3332/25 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року в справі № 932/3332/25 за позовом ОСОБА_1 до управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Заікіна Андрія Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 25 вересня 2025 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов