Справа № 148/1026/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/1026/25

Головуючий у 1-й інстанції: Алєксєєнко В.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

23 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Павловського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павловський В.А. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом в якому просив скасувати постанову командира 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачова Богдана Олеговича ЕНА N?4504995 від 15.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2025 командиром 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачовим Богданом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4504995, з тексту якої вбачається: 15.04.2025 о 10.11 год. по Покровській площі в м. Суми водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Центральним районним судом м. Миколаєва, чим порушив п. 2.1.а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав: 05.09.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва було винесено постанову по справі №490/5847/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Однак, про прийняте по справі рішення ОСОБА_1 судом повідомлено не було, а відтак на оголошенні тексту постанови він був відсутній та не отримував копію постанови. Більше того, ОСОБА_1 не був вручений і протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого 05.09.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва було винесено постанову по справі №490/5847/24, а отже він не був обізнаний про судовий розгляд справи, за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Примірник постанови Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/5847/24 від 05.09.2024 не отримано ОСОБА_1 і досі.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час прийняття суддею відносно нього рішення 05.09.2024 по справі №490/5847/24, не був повідомлений, та достовірно не знав і не міг знати, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, враховуючи наявність в нього на даний час посвідчення водія, як в натуральному вигляді, так і в мобільному застосунку «Дія», в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, через відсутність умислу на його вчинення, що є формою вини.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 вважається таким, що фактично позбавлений права керувати транспортними засобами з 04.06.2025, дати залишення рішення суду першої інстанції за ч.1 ст.130 КУпАП від 05.09.2024. Тобто обмеження ОСОБА_1 у праві керувати транспортними засобами триватиме рік починаючи з 04.06.2025. В цей же час ОСОБА_1 , відповідно до оскаржуваного рішення, зобов`язаний понести покарання у вигляді штрафу, за порушення заборони користуватися правом керувати транспортними засобами, яка на момент винесення відносно нього постанови ЕНА №4504995 ще не почала діяти.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (зі змінами та доповненнями), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що постановою командира 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Толкачова Б.О. серії ЕНА №4504995 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.04.2025, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з підстав того, що 15.04.2025 року о 10:11 год. в м. Суми площа Покровська, 15А ОСОБА_1 , як водій, керуючи транспортним засобом LAND ROVER FREELANDER, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух прямо здійснив поворот ліворуч та при перевірці документів було встановлено, що останній позбавлений права керування Центральним районним судом м.Миколаєва, справа №490/5847/24, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR - 2902 та персональний нагрудний Motorola Solutions VB-400 - 471238, чим порушив п.2.1 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.09.2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Водночас, ОСОБА_1 в обґрунтування відсутності своєї вини, посилається на відсутність в дія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, через відсутність умислу на його вчинення, що є формою вини. Така відсутність умислу була обґрунтована тим, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, складався за його відсутності і рішення прийняте суддею відносно нього 05.09.2024 по справі №490/5847/24. Крім того, він не був повідомлений, та достовірно не знав і не міг знати, що його позбавлено права керування транспортними засобами, враховуючи наявність в нього посвідчення водія, як в натуральному вигляді, так і в мобільному застосунку «Дія».

Апелянт вказує, що на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, в матеріалах справи №148/1026/25 міститься постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про поновлення строків на апеляційне оскарження та про залишення його апеляційної скарги без задоволення.

Так, дійсно, в тексті вказаної постанови значиться: «З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена судом 05 вересня 2024 р. за відсутності ОСОБА_1 , відомості про його повідомлення щодо місця, дати та часу розгляду справи в порядку, визначеному статтею 277-2 КУпАП у справі відсутні. Також у справі не має підтвердження вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії постанови судді відповідно до вимог ч.1 ст.285 КУпАП.

На а.с.14 міститься довідка, згідно якої у Центрального районного суду м. Миколаєва з 12 липня 2024 р. відсутня достатня кількість знаків поштової оплати для відправки вихідної кореспонденції» (постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про поновлення строків на апеляційне оскарження).

«Апеляційний суд погоджується з наведеними заявником обставинами стосовно відсутності доказів повідомлення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, що було встановлено при вирішенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.» (постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про залишення апеляційної скарги без задоволення).

Із вищенаведеного можна зробити висновок про доведеність апелянтом фактів, що його не було повідомлено належним чином про час та місце проведення судового розгляду, та, що він не отримував примірник постанови, за якою його було позбавлено права керувати транспортними засобами.

Дані обставини в порядку ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Немирівський районний суд Вінницької області, при винесенні оскаржуваного рішення посилався виключно на наявність в останнього обов`язку цікавитись наслідками складеного відносно нього протоколу, який випливає із закріпленого у частині першій статті 45 КАС України обов`язку учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не зловживати ними.

Колегія суддів вважає такі твердження Немирівського районного суду Вінницької області в оскаржуваному рішенні від 06.08.2025 по справі №148/1026/25 помилковими. з огляду на таке.

У постанові Миколаївського апеляційного суду від 04.06.2025 у справі №490/5847/24 про залишення апеляційної скарги без задоволення міститься вказівка, на той факт, що в тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №415067 від 17 червня 2024 р. є відмітки працівника поліції про відмову ОСОБА_1 від підпису протоколу щодо ознайомлення з правами, місцем розгляду справи, а також під протоколом в цілому і про відмову від надання пояснень.

В той же час, у матеріалах справи не міститься доказів того, що такий протокол був складений в присутності ОСОБА_1 і що останній взагалі знав про його існування. Відеозапис з бодікамер працівників поліції закінчується до моменту початку складання такого протоколу відносно ОСОБА_1 і не фіксує факт відмови останнього ставити підписи в протоколі. Відмітки про відмову останнього від підпису протоколу зроблені поліцейськими самостійно, без присутності свідків та без відеофіксації. Таким чином стверджувати, що ОСОБА_1 знав про факт складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не можна.

Із зазначеного слідує, що докази, на підтвердження того, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р. складався у присутності ОСОБА_1 та того, що останній хоча б знав про факт складання відносно нього такого протоколу, в матеріалах справи №148/1026/25 відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч зазначеної вище норми відповідачем не було надано будь-яких доказів, на підтвердження факту обізнаності ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р., а згадування про наявність в протоколі відмітки про відмову ОСОБА_1 від підпису протоколу щодо ознайомлення з правами, місцем розгляду справи, а також під протоколом в цілому і про відмову від надання пояснень, без відео підтвердження та залучення свідків не підтверджує факт складання такого протоколу в присутності ОСОБА_1 ..

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що навіть сам по собі факт обізнаності ОСОБА_1 про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не може свідчить про його обізнаність, в часності, щодо факту позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваному рішенні Немирівський районний суд Вінницької області пов`язує існування умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, з наявністю в останнього обов`язку цікавитись наслідками складеного відносно нього протоколу, який випливає із закріпленого у частині першій статті 45 КАС України обов`язку учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не зловживати ними.

Положеннями ч. 2 ст.45 КАС України регламентовано, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії сторін, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Однак не зацікавлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності можливо існуючими результатами розгляду відносно такої особи адміністративної справи, зловживанням процесуальними правами не вважається.

Крім того в оскаржуваному рішенні не зазначено нормативне обґрунтування наявності у ОСОБА_1 обов`язку вживати заходів, щоб дізнатись про наслідки складеного відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість обов`язок ознайомити особу, відносно якої винесено постанову за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст.285 КУпАП а також вручити або ж хоча б направити примірник постанови даній особі лежить на органі, який виніс таку постанову. В даному випадку Центральний районний суд м.Миколаєва не виконав свій обов`язок і тим самим відповідальність оскаржуваним рішенням перекладена на ОСОБА_1 ..

Отже, аргументи суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваному рішенні, не ґрунтуються на існуючих нормах законів.

Таким чином, на підставі встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами позивача щодо відсутності в його діях суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КупАП, а представником відповідача не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви (908,40 грн) та апеляційної скарги (605,60 грн), у загальному розмірі 1514,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Управління патрульної поліції в Сумській області ЕНА 4504995 від 15.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП, а справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі - 1514,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.