Справа № 213/4968/25
Суддя: Мазуренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4968/25
Номер провадження 2-а/213/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., за участю секретаря Гусарової О.С., представника позивача Єременко Г.Ю., представника відповідача адвоката Платошина О.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відео конференції в залі судових засідань Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу за позовною заявою Відділу № 12 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України

ВСТАНОВИВ

25.09.2025року представник Відділу № 12 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в порядку статті 289 КАС України.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 прибула в Україну 01.12.1995 року в неповнолітньому віці разом з матір`ю. Паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_1 отримала 31.08.2004 року строком дії до 31.08.2009 року, виданого г/к росії, Харків та з того часу з території України не виїжджала.

Протоколом серії ПР МДН № 006826 від 19.03.2025 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф добровільно не сплачено.

Також, протоколом серії ПР МДН № 007484 від 24.09.2025 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.3 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 007473 від 24.09.2025 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідач територію України не покинула, ухилилась від виїзду з України, чим порушила правила перебування іноземців на території України, перейшла на нелегальне становище. Стосовно відповідачки було прийнято рішення про примусове повернення та зобов`язання залишити територію України та видворення з України.

Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

В судове засідання з`явились представник позивача, відповідач та представник відповідача.

Представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з зазначених у позові підстав.

Відповідач та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав того, що відповідач має бажання залишитись проживати в Україні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що

ОСОБА_1 прибула в Україну 01.12.1995 року в неповнолітньому віці разом з матір`ю. Паспорт громадянина російської федерації 51 № 2446225 отримала 31.08.2004 року строком дії до 31.08.2009 року, виданого г/к росії, Харків та з того часу з території України не виїжджала.

Протоколом серії ПР МДН № 006826 від 19.03.2025 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 006816 від 19.03.2025 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави. Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф добровільно не сплачено, 04.04.2025 року постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006816 від 19.03.2025 року направлено до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі для примусового стягнення штрафу в дохід держави, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 006826 від 19.03.2025, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006816 від 19.03.2025, супровідним листом за вих. №1228-676/1228-25 від 04.04.2025 про направлення постанови про накладення адміністративного стягнення на виконання до органу ДВС.

Також, протоколом серії ПР МДН № 007484 від 24.09.2025 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.3 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 007473 від 24.09.2025 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. в дохід держави.

Відповідач територію України не покинула, ухилилась від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшла на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідач востаннє здійснила в`їзд в Україну у 1995 році в неповнолітньому віці разом з матір`ю. Паспортний документ громадянина російської федерації 51 № 244225 отримала 31.08.2004 строком дії до 31.08.2009 року, виданий г/к росії, Харків, та з того часу не виїжджала, що підтверджується роздруківками інформації з БД «АРКАН» про перевірку перетину кордону Відповідачем.

Таким чином, Відповідач мала право знаходитись на території України не більше як 90 днів протягом 180, тобто до 28.11.2004 року.

Відповідач із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не зверталась, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримувала, що підтверджується службовою запискою Відділу №12 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих.№1228/1018-25 від 20.03.2025 р., службовою запискою ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих.№1201.3.3/9340-25 від 21.03.2025 р.

19.03.2025 року Відділом №12 у м.Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області на підставі статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в редакції Закону №2952-ІХ від 23.03.2023 прийнято рішення про примусове видворення за межі території України до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення прийнято у зв`язку з порушенням Відповідачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства: перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів та відсутністю підстав для подальшого перебування на території України, передбачених Законом.

Рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області №017547 від 07.05.2025 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено в`їзд в Україну до 07.05.2028 року.

Згідно до вимог пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року N 3773-VI.

Положеннями частини 1 статті 9 вищезазначеного Закону 3773-VI. встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункт 1 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в раз. В`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону N 3773-VI. іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону №3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з положеннями абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб. біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання 3 метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Звертаючи увагу на обставини, що відповідач , своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме:

-тривалий час перебуває на території України без законних підстав;

-ухиляється від виїзду з України після втрати законних підстав перебування, передбачених ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

-відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, забезпечення свого перебування та проживання на території України;

-відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України.

Враховуючи вищезазначене, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідачка перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, відсутній документ, що дає право на виїзд з території України.

Відсутність документу, що дає право на виїзд з України, також є підставою для задоволення позову про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006).

Доказів того, що відповідачка відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту не надано.

Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, оскільки відповідачка незаконно перебуває на території України, є порушником міграційного законодавства та наявні обставини, що підтверджують її ухилення від добровільного виїзду за межі України, відповідачка не має законного джерела існування, постійного місця проживання, власності на території України, а тому є обґрунтовані підстави для задоволення позову.

Враховуючи вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову, суд приходить до висновку про можливість звернення рішення до негайного виконання у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

Керуючись ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга може бути подана в десятиденний строк з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини)рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження ,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Дата складення повного тексту судового рішення - 25 вересня 2025 року.

Суддя В.В. Мазуренко