Справа № 400/8601/25
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р. № 400/8601/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача Гриненко Т.В., пр. відповідача Тарасенка К.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІнгульськиого відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просп. Миру, 54В, корп.4,м. Миколаїв,54056,

провизнання протиправними та скасування постанов від 07.08.2025 ВП № 78462550,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанови №78462550 від 07.08.2025 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч гривень) 00 коп., визнання протиправним та скасування постанови №78462550 від 07.08.2025 Головного державного виконавця Інгульського відділу виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) про стягнення з витрат виконавчого провадження в сумі 340(триста сорок) гривень.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спірні постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вона виконувала рішення суду в добровільному порядку. В законі про виконавче провадження зазначено, що виконавчий збір стягується за примусове виконання відповідного рішення, а в даному випадку відсутній факт примусовості. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В межах спірних відносин не відбулось невиконання позивачем судового рішення у справі без поважних причин, а отже слід дійти висновку про протиправність постанов відповідача.

Відповідач, надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки спірні постанови прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухав пояснення представників сторін, дослідив докази, суд встановив:

27.06.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширком С.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78462550 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/236/22 (489/3119/21), виданого 31.03.2025 Ленінським районним судом міста Миколаєва, яким встановлено час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 : - у період зимових, весняних та осінніх канікул за домовленістю між батьками; -спільний щорічний відпочинок протягом 10-ти календарних днів влітку за домовленістю з матір`ю дитини, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на відпочинок та повернення дитини за місцем її проживання; - перші вихідні місяця з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. суботи з ночівлею, з правом зміни часу спілкування батька з дитиною за взаємною згодою батьків; - побачення та спільне перебування з 08:00 год. по 16:00 год. у день народження сина, Новий рік, Різдво, Пасху за домовленістю між батьками; - один раз на тиждень забирати дитину з навчального закладу та проводити з ним час до 20:00 год.

27.06.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 340 грн.

27.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 16000 грн.

07.08.2025 відповідно до п. 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширком С.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07.08.2025 відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 340 грн.

07.08.2025 відповідно до статей 3,27, 40 Закону України «Про виконавче

провадження» головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 16000 грн.

08.08.2025 на підставі постанови № 78462550 від 07.08.2025 про стягнення з боржника: ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі: 16000грн., відкрите виконавче провадження № 78813369.

08.08.2025 на підставі постанови № 78462550 від 07.08.2025 про стягнення з боржника: ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 340 грн., відкрите виконавче провадження № 78813482.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з примусового виконання рішень витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-18, 19-1-21 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм відповідач повинен був прийняти постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувачу 07.08.2025.

Підстави для не прийняття постанови про стягнення виконавчого збору передбачених ч.4 ст.27 ЗУ№1404 в спірних правовідносинах відсутні.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2020 року у справі №520/9144/18), від 17 вересня 2020 року у справа №640/16620/19, від 26 червня 2020 року у справі №360/3324/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на те, що вона не чинила перешкод у виконанні рішення суду, тому виконавчий збір та витрати виконавчого провадження з неї стягнуто протиправно, суд не бере до уваги, оскільки стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з боржника виконавчого провадження Закон України « Про виконавче провадження» пов`язує з фактом прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також суд зазначає, що прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження є початком примусового виконання рішення суду, тому посилання позивача на те, що вона виконала рішення суду у добровольчому порядку до відкриття виконавчого провадження суд не узгоджується з нормами Закону України « Про виконавче провадження».

Стягнення витрат виконавчого провадження регулюються ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень витрати виконавчого провадження, з яких суд не вбачає підстав вважати, що постанова державного виконавця від 07.08.2025 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в сумі 340 грн. є протиправною.

Позивач всупереч ст.77 КАС України будь-яких доводів стосовно протиправності саме постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження суду не навів.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Миру, 54В, корп. 4, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 34993225) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко

Рішення складено в повному обсязі

та підписано суддею 26.09.2025